Справа № 2-1046/10
Суддя: Андрощук В. В.
Дата ухвалення: 2010-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-1046/10
Провадження № 2-1046/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого - судді Андрощука В.В., при секретарі Забродській Г.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом Заводського районного центру зайнятості у м. Миколаєві до ОСОБА_3 про повернення матеріального забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2009 року Заводський районний центр зайнятості у м. Миколаєві (далі Заводський РЦЗ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 про повернення 13743 гривень 11 копійок безпідставно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття.

Позивач зазначав, що з 18 січня 2007року відповідачка була зареєстрована в Заводському РЦЗ як безробітна та з 1 лютого того ж року по 14 січня 2008 року отримувала забезпечення на випадок безробіття. В січні 2008 року внаслідок перевірки було встановлено, що з 1 лютого по 14 вересня 2007року ОСОБА_3І виконувала обовязки за трудовими угодами з СДПІ ВПП м. Миколаєва та отримувала постійний доход. Відомості, що впливають на виплату забезпечення бітному, ОСОБА_4 позивачу не надала.

Посилаючись на порушення ОСОБА_3 своїх обовязків, позивач просив стягнути зазначену суму безпідставно отриманого забезпечення за весь час його отримання.

Під час судового розгляду справи представник Заводського РЦЗ підтвердив викладені обставини, позовні вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні.

ОСОБА_3 та її представник позов не визнали.

Заслухавши доводи сторін на підтвердження своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

13.11.2006 року ОСОБА_3 була звільнена з посади головного державного податкового інспектора районної податкової інспекції м. Миколаєва згідно п.2 ст. 36 КЗпП України.

18.01.2007 року ОСОБА_3 була зареєстрована як безробітня в Заводському РЦЗ.

У відповідності до cm.2 Закону України «Про зайнятість населення», 25.01.2007 року ОСОБА_3 було написано заяву про надання статусу безробітної, в якій вона підтвердила, що не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсії не отримує.

З 01.02.2007 року по 14.01.2008 року ОСОБА_3 отримувала грошову допомогу по безробіттю, загальна сума якої за вказаний період склала 13743 гривні 11 копійок.

В січні 2008 року внаслідок проведеної перевірки було встановлено, що з 1 лютого по 14 вересня 2007 року ОСОБА_3 працювала за трудовими угодами в СДПІ ВПП м. Миколаєва. Відповідно до наданих суду копій трудових угод СДПІ ВПП м. Миколаєва з ОСОБА_3 вбачається, що сторони тлумачили їх як нетрудові договори і на них, за їх спільною домовленістю, не розповсюджуються норми діючого в Україні трудового законодавства.

Згідно довідки СДПІ ВПП м. Миколаєва від 16.05.2008 року № 74/05-016 ОСОБА_3 працювала поза штатом за трудовими угодами на оброблені архівних справ і з лютого по серпень 2007 року їй нараховано по 610 гривень щомісяця, а в вересні 2007 року -305 гривень. З цих грошових сум здійснювалися відрахування в цільові фонди.

Викладені факти ОСОБА_3 не оспорювались.

18.02.2008 року Заводським РЦЗ на адресу ОСОБА_3 була направлена претензія про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 13743 гривень 11 копійок, в якій містилося обґрунтування даного рішення і порядок його виконання.

Всупереч вимогам п.5 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованності виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», затвердженого постановою КМ України №357 від 20.03.2006 року за результатом перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, Заводський РЦЗ, отримавши дані про недотримання відповідачкою статусу безробітного, повинен був оформити Акт перевірки, але оформив його лише 07.11.2008 року. Так само, приймаючи рішення про повернення ОСОБА_3 коштів, необхідно було видати відповідний наказ, що передбачено п. 7 вказаного вище Порядку.

Разом з тим, виходячи з встановлених фактичних обставин справи на підставі наданих і досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 cm.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 cm. З6 зазначеного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», затвердженого постановою КМ України №357 від 20.03.2006 року, поверненню підлягає вся сума незаконно отриманого матеріального забезпечення.

Інформацію про отримання доходів в СДПІ ВПП м. Миколаєва, ОСОБА_3І від Заводського РЦЗ приховала, що спричинило безпідставне одержання нею допомоги по безробіттю в період з 01.02.2007року по 14.01.2008року.

Відповідно до Акту перевірки факту перебування в трудових відносинах безробітного з роботодавцем №4 від 07.11.2008 року вбачається, що ОСОБА_3 не повідомила роботодавця про своє перебування на обліку в Заводському РЦЗ та свій статус безробітної.

Відповідно до форми і суті, 8 трудових угод, укладених між ОСОБА_3 і СДПІ ВПП м. Миколаєва в період з 01.02.2007 року по 14.09.2007 року мають характер трудового договору, перерва між ними складала не більше 7 діб на протязі їх загальної тривалості.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 перебувала з СДПІ ВПП м. Миколаєва в трудових правовідносинах, отримуючи винагороду за виконання визначеного трудовими угодами кола трудових обов язків, одночасно ж законно отримуючи допомогу по безробіттю.

Доводи відповідачки та її представника про необґрунтованість позову спростовуються дослідженими доказами і оцінюються судом критично.

Керуючись ст.ст.7,10-12,71,86,95,158,160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Заводського районного центру зайнятості у м. Миколаєві задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Заводського районного центру зайнятості у м. Миколаєві 13743 гривні 11 копійок безпідставно отриманої допомоги по безробіттю.

Постанова набирає законної сили через 10 днів після її проголошення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому cm. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

СУДДЯ: В. В. АНДРОЩУК