Справа № 807/1668/16
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у адміністративній справі

13 січня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1668/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Скраль Т.В.

при секретарі - Стенавській А.М.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2,

відповідача: Приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук Оксана Василівна-державний реєстратор прав на нерухоме майно - в судове засідання не з"явилася,

третьої особи : ОСОБА_4 - представник в судове засідання не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук Оксани Василівни - державного реєстратора прав на нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч.7 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 січня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини Ухвали. Ухвала в повному обсязі виготовлена 18 січня 2017 року.

15 листопада 2016 року, позивач - ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук Оксани Василівни - державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 (далі - третя особа), якою просила: 1) скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук О.В. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нежитлову будівлю (корівник), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 04), від 19 лютого 2016 року індексний номер: 28349952; 2) зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук О.В. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на нежитлову будівлю (корівник), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 04).

Інші сторони та учасники в судове засідання не з'явилися. Про час та дату слухання справи повідомлялися належним чином, докази наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про закриття провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного:

Згідно ст.1 Кодексу адміністративного судочинства України - цей Кодекс визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2016 року по цивільній справі за № 297/3141/15-ц визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитлову будівлю (корівник і навіс), розташовану за адресою: АДРЕСА_1, (а.с.14-17).

19 лютого 2016 року, на підставі вищенаведеного судового рішення приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук О.В. внесено запис (індексний номер: 28349952) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на не житлову будівлю (корівник), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, тобто проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (а.с.12).

30 травня 2016 року, Апеляційним судом Закарпатської області постановлено рішення про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасовано рішення Берегівського районного суду від 11 січня 2016 року і постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено, (а.с.18, 19).

29 вересня 2016 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2016 року залишено без змін, (а.с.20, 21).

Як слідує із доводів адміністративного позову, позивач стверджує, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існує запис про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на спірне майно, яке розташоване на земельній ділянці, що на підставі рішень апеляційного та касаційного судів, належить позивачу на праві приватної власності, про що видано відповідний державний акт права власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 468821 від 01 квітня 2009 року, що є порушенням прав останнього, як власника зазначеної земельної ділянки, (а.с.13). Для відновлення порушеного права власності позивачки на належну їй земельну ділянку необхідно скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, в даному випадку приватного нотаріуса, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нежитлову будівлю (корівник).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права власності на будівлю, а тому в даному випадку виникає спір про право, який повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, так як предмет спору в даній справі безпосередньо пов'язаний із цивільними правовідносинами.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень законодавства, судової практики, змісту та суті позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України: юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України: юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, як слідує із адміністративного позову, третя особа ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу 05 серпня 2015 року звернулася до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області для проведення державної реєстрації її права власності на спірне майно. Однак, рішенням державного реєстратора на нерухоме майно ОСОБА_5 від 05 серпня 2015 року за № 23437168 було відмовлено про проведенні такої реєстрації. Після цього третя особа звернулася до Берегівського районного суду Закарпатської області із відповідним позовом. Позивач, дізналася про порушення свого права, після того, коли ОСОБА_4(третя особа в даній справі) звернулася до суду із цивільним позовом про визнання права власності на нерухоме майно, що було придбане нею за договором купівлі-продажу. Отже, в даній справі є спір про право, тому позивач обрав неправильний спосіб захисту порушених прав.

Окрім цього, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного суду України від 29 березня 2016 року № 21-5430а15 та від 14 червня 2016 року № 21-41а16.

Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2016 року № 21-5430а15, де колегія суддів Судової палати в адміністративних справах та Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір про визнання незаконним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, згідно з яким, вирішено питання щодо права власності - підлягає розгляду у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2016 року та від 14 червня 2016 року № , у відповідності до ст. 244 - 2 КАС України - є обов'язковою до застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спір про скасування рішення чи реєстраційного запису суб'єкта владних повноважень, згідно з яким, вирішено питання щодо права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо), має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Разом з тим, враховуючи наведене, суд дійшов би помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження чи користування землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС України.

Оскільки відповідачем по даній справі є Державний реєстратор, а також, враховуючи ту обставину, що предмет спору стосується цивільного права, саме права власності третьої особи - ОСОБА_4 на нежитлову будівлю, дана справа підсудна місцевому загальному суду, а саме - Берегівському районному суду Закарпатської області та має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, порушені права і інтереси осіб підлягають захисту в порядку цивільного судочинства з урахуванням п.10 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, яка визначає одним із способів захисту цивільного права визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України, встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч.2 ст.157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відповідно до ч.3 ст.157 КАС України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі - не допускається.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст.160, 165, ч. 1 ст. 244 - 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі № 807/1668/16 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Мирончук Оксани Василівни - державного реєстратора прав на нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та зобов'язання вчинити певні дії - закрити, у зв'язку із неналежність розглядати дану справу в порядку адміністративного судочинства.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції)

СуддяТ.В. Скраль