Справа № 826/13949/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, у складі Публічного акціонерного товариства «Київенерго» наявний структурний відокремлений підрозділ - філіал «Завод «Енергія» (місцезнаходження: м. Київ, Дарницький р-н, вул. Колекторна, 44), правовий статус якого визначений Положенням про філіал «Завод «Енергія» Київенерго» ПАТ «Київенерго», затверджений рішенням (протоколом) Наглядової ради Товариства від 16.06.2011 (а.с. 10-20).

У період з 03 по 21 червня 2016 року з поточного рахунку філіалу «Завод «Енергія» номер 9600 на відповідний казначейський рахунок контролюючого органу (номер 2810, отримувач - Центральний офіс (), банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві) були перераховані суми єдиного внеску, нараховані на виплачені у червні 2016 року суми заробітної плати, всього на загальну суму 11 182 073 грн 06 коп., що засвідчується наданими представником позивача до суду першої інстанції копіями платіжних доручень №2163 від 03.06.2016, №2214 від 06.06.2016, №№2218, 2219, 2220, 2221, 2222, 2223 від 07.06.2016, №2516 від 09.06.2016, №4083 від 10.06.2016, №4097 від 13.06.2016, №4115 від 14.06.2016, №4163 від 15.06.2016, №4170 від 16.06.2016, №4198 від 17.06.2016, №4221 від 21.06.2016 (а.с. 34-49).

Однак, згідно інтегрованої картки платника єдиного внеску, нарахованого на суми заробітно плати, винагороди за договором цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності (код бюджетної класифікації 71010000), - позивача за 2016 рік вказані суми не були проведені як сплачені ПАТ «Київенерго» за відповідні дати. Внаслідок цього, станом на 21.06.2016 в інтегрованій картці позивача утворилася недоїмка у сумі 9 996 758 грн 07 коп. з динамікою до зменшення її розміру. Станом на 30.06.2016 у позивача обліковувалася недоїмка по сплаті єдиного внеску на суму 2 343 758 грн 07 коп., яка погашена 07.07.2016 (а.с. 59-75).

14 липня 2016 року на адресу ПАТ «Київенерго» від Офісу великих платників податків ДФС надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 №Ю-9-17 з єдиного внеску на суму недоїмки у розмірі 2 343 758 грн 07 коп., що утворилася станом на 30.06.2016 (а.с. 9).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку податкового органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки дії позивача щодо перерахування сум єдиного висновку одночасно при виплаті заробітної плати працівникам філіалу з поточного рахунку філіалу, який не являється страхувальником, на казначейський рахунок контролюючого органу за місцем обліку головного підприємства не суперечить нормам чинного законодавства, та про виконання позивачем свого обов'язку по сплаті нарахованих сум єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі, тому сформована та виставлена відповідачем на адресу позивача вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 № Ю-9-17 є неправомірною, а позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з п.1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п.1 та п.4 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною сьомою ст. 9 зазначеного Закону встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

У відповідності до частин п'ятої та шостої статті 9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У розумінні п. 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою.

Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається з платіжних доручень платника - філіалу «Завод «Енергія» ПАТ «Київенерго» та вірно встановлено судом першої інстанції, перерахування коштів за такими платіжними дорученнями здійснювалося на користь контролюючого органу за місцем податкового обліку ПАТ «Київенерго», а саме на рахунок « 2810», що був відкритий для МГУ ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків та діяв з 15.09.2015 (про що зазначено на офіційному веб-сайті Державної фіскальної служби України).

Дані платіжні документи були прийняті банком до виконання та платежі проведено в ті самі або наступні дні, що підтверджується відмітками банку на таких платіжних дорученнях.

Згідно пункту 2.1 розділу II Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України від 19.09.2013 № 493/815 (далі - Положення №493/815) (втратило чинність 25.03.2016) територіальним органам доходів і зборів відкривались небюджетні рахунки - балансовий рахунок 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування» для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску.

У відповідності до п.2.2 Положення №493/815 відкриття рахунків 3719 здійснюється на підставі заяв Міндоходів і територіальних органів Міндоходів та інших документів у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики. Розрахункове обслуговування Міндоходів та територіальних органів Міндоходів здійснюється органами Казначейства відповідно до умов договорів між органами Казначейства і власниками рахунків згідно з вимогами порядку, визначеного центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики.

Згідно з п. 3.1 розд. ІІІ Положення №493/815, страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім'я територіальних органів Міндоходів в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Аналогічні положення містяться у чинному на даний час Положенні про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 12.02.2016 №54.

Також, у відповідності до частин четвертої-п'ятої ст. 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визначаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що будь-який податок чи збір, який надійшов до бюджету, відображається на відповідному балансовому рахунку і враховується (обліковується) на єдиному казначейському рахунку, незалежно від того, на який аналітичний рахунок він поступив.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок, затверджене Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 №122 (далі - Положення №122), та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Згідно з пунктом 2.1 Положення №122 єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Таким чином, зі змісту пунктів Положення №122 слідує, що всі сплачені податки і збори (обов'язкові платежі), в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок.

Факт надходження суми єдиного внеску 11 182 073 грн 06 коп. на діючий казначейський рахунок номер 2810 відповідачем під час розгляду справи в суді документально спростовано не було.

Відповідно до розділу II Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, відокремлені підрозділи обліковуються як страхувальники з урахуванням таких особливостей:

- у разі отримання повідомлення від державного реєстратора або відомостей з Єдиного державного реєстру про створення відокремленого підрозділу юридичної особи такий новостворений підрозділ обліковується з приміткою «Неплатник»;

- у разі прийняття юридичною особою рішення про виділення відокремленого підрозділу на окремий баланс та перехід до самостійного ведення ним розрахунків із застрахованими особами юридична особа повідомляє про це в десятиденний строк з дня прийняття такого рішення контролюючий орган за місцезнаходженням відокремленого підрозділу. У зазначеному випадку на підставі такого повідомлення юридичної особи відокремлений підрозділ обліковується як платник єдиного внеску;

- якщо юридичною особою прийнято рішення про реорганізацію відокремленого підрозділу - страхувальника в такий підрозділ, який не має обов'язків чи повноважень щодо ведення окремого балансу та самостійного ведення ним розрахунків із застрахованими особами, юридична особа повідомляє про це в десятиденний строк з дня прийняття такого рішення контролюючий орган за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу. У цьому випадку за умови відсутності заборгованості на підставі такого повідомлення юридичної особи відокремлений підрозділ обліковується з приміткою «Неплатник»;

- наявність у відокремленого підрозділу окремого балансу, самостійного ведення розрахунків з оплати праці із застрахованими особами може бути встановлена контролюючим органом під час проведення перевірки платника єдиного внеску, при опрацюванні його звітності.

Тобто, відокремлений підрозділ, не маючи статусу юридичної особи та окремого балансу, не береться на облік в контролюючому органі за своїм місцезнаходженням, а нараховування, утримання і сплату (перерахування) єдиного внеску за такий підрозділ здійснює централізовано з рахунку головне підприємство - юридична особа за місцем його реєстрації.

Зі змісту розд. 3, 5, 6, 8, 10 Положення про філіал «Завод «Енергія» «Київенерго» ПАТ «Київенерго» вбачається, що філіал «Завод «Енергія» не є юридичною особою і діє на підставі цього Положення в межах повноважень, наданих ПАТ «Київенерго» (далі - Товариство). Філіал має незакінчений баланс, який входить у консолідовану звітність Товариства, та відповідні форми фінансової (податкової) звітності щодо господарських операцій філіалу. Філіалу Товариство відкриває поточний рахунок (рахунки) в установах банку. Філіал по взаємовідносинам, які виникають з його господарської діяльності, не несе самостійної відповідальності. Філіал здійснює певні визначені Положенням виробничо-господарські функції, в тому числі функції у сфері оплати праці. Філіал не має власного відокремленого майна, виробнича та господарська діяльність філіалу здійснюється за рахунок матеріальних ресурсів та коштів Товариства. Філіал здійснює первинний облік своєї виробничої і фінансово-господарської діяльності для подальшого включення її показників до статистичної, податкової і фінансової звітності товариства.

Відповідно до пояснень позивача у суді першої інстанції сплата сум єдиного внеску з поточного рахунку №9600, відкритого для філіалу, здійснювалася разом з виплатою заробітної плати працівникам філіалу відповідно до норм абз. 2 частини восьмої ст 9 та частини другої ст. 24 Закону №2464-VI, згідно яких - під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, платники, одночасно з видачею зазначених сум, зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для відповідних платників (авансові платежі).

При цьому, банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

У разі невиконання цієї вимоги банки за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу доходів і зборів суму, що дорівнює сумі несплаченого єдиного внеску, з правом зворотної вимоги до платників єдиного внеску щодо відшкодування цієї суми.

Таким чином, суд приходить до висновку, що такі дії позивача щодо перерахування сум єдиного внеску одночасно при виплаті заробітної плати працівникам філіалу з поточного рахунку філіалу, який не являється страхувальником, на казначейський рахунок контролюючого органу за місцем обліку головного підприємства не суперечить нормам чинного законодавства, та про виконання позивачем свого обов'язку по сплаті нарахованих сум єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сформована та виставлена відповідачем на адресу позивача вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.07.2016 № Ю-9-17 є неправомірною.

Згідно частини шостої ст. 25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Пунктом 6 розд. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником; фіскальний орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження; вимога фіскального органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом); борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу; є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

Зокрема, у випадку, зазначеному в абзаці другому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми боргу (недоїмки).

Враховуючи вищевикладене та відсутність у матеріалах справи документальних доказів відкликання відповідачем вказаної оскаржуваної вимоги з повідомленнями про це позивача, колегія суддів вважає неправомірною вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Посилання представника відповідача на ті обставини, що оскаржувана вимога була відкликана в автоматичному порядку, оскільки єдиний внесок було сплачено, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки платежі єдиного внеску були здійснені на казначейський рахунок у червні 2016 року, проте оскаржувана вимога від 06.07.2016 №Ю-9-17 про сплату боргу надійшла до позивача 14.07.2016, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), крім того, суд, всебічно перевіривши обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.