Справа № 333/6731/16-а
Суддя: Варнавська Л. О.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №333/6731/16-а
Провадження № 2-а/333/27/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 січня 2017 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л. О.

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 30.11.2016 року із позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії звернулась ОСОБА_1, яка посилається на таке. Їй 25.10.2010 року управлінням Пенсійного Фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя була призначена пенсія за вислугу років на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення» як працівнику освіти. Оскільки вона продовжила працювати на посаді, робота на якій далі їй право на пенсію за вислугою років, пенсію їй не виплачували. 04.07.2016 року вона звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до відповідача. Відповідач призначив їй пенсію за віком. Але в супереч ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач застосував показник середньої заробітної плати за 2009 рік (1650,43 грн.). Вважає, що відповідач діяв неправомірно, оскільки на час призначення їй пенсії за віком в 2016 році вона не була пенсіонером та вперше набула право на призначення пенсії за віком. Відповідач повинний був згідно ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» врахувати середню заробітну плату (дохід) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Крім того, відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення ЗУ «про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота надає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 ЗУ «про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Пенсію за вислугу років їй було призначено з 25.10.2010 року, проте, з 27.10.2010 року вона продовжила працювати на посаді вчителя англійської мови, призначена пенсія за вислугу років їй не виплачувалась і вона не мала права на отримання такої пенсії. Весь цей час вона продовжила сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування . Просить визнати протиправними дії відповідача щодо призначення їй в 2016 році пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві за 2009 рік та зобов'язати управління ПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату її пенсії за віком у розмірі, обчисленому відповідно до ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013-2015 роки та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією також просила зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

В судове засідання позивачка не з'явилась, надала письмову заяву, в якій позов підтримала, просила слухати справу без її участі.

Представник відповідача за довіреністю Демешко О.І. проти позову заперечував та надав суду заперечення на позов, згідно яких відповідач заперечує проти позову та пояснив таке. Позивачка перебуває на обліку в УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя, їй починаючи з 01.08.2016 року призначено пенсію за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV. До зазначеної дати ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» №1788. Позивачка 04.07.2016 року звернулась до Управління із заявою про перехід на пенсію за віком. У цій заяві вона зазначила, що просить перевести її з одного виду пенсії на інший: з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. 19.07.2016 року позивачка звернулась із заявою про проведення перерахунку пенсії. Згідно ст. 51 Закону №1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Так, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти. ОСОБА_1 в 2010 році було призначено пенсію за вислугу років, відповідно до ЗУ №1788, згідно вимог та порядку проведення розрахунків за Законом №1058, що підтверджується протоколом від 28.10.2010- року. Згідно ч.3 ст. 45 ЗУ №1058 при переведенні з одного виду пенсії на іншій за бажанням особи може враховуватись заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Тому на підставі зазначеної норми при переході з пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788 з урахуванням вимог ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком не може бути здійснений з застосуванням середньої заробітної плати за 2012-2014 роки. Право вибору стосується врахування заробітної плати за період страхового стажу при незмінності показника середньої заробітної плати. Оскільки позивачка отримала статус пенсіонера з 2010 року, фактичне неотримання пенсії пов'язано з волевиявленням особи продовжувати працювати на посаді, яка не дає права на одночасне отримання пенсії та заробітної плати, тому позовні вимоги щодо виплати грошової допомоги не підлягають задоволенню, оскільки на момент звернення за призначенням пенсії за віком ОСОБА_1 вже була отримувачем пенсії - пенсії за вислугу років.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, на підставі її заяви від 25.10.2010 року їй була призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти з 25.10.2010 року на підставіі протоколу №389099 від 28.10.2010 року.

27.10.2010 р. позивач працевлаштувалась на посаду вчителя англійської мови Запорізької гімназії №107 ЗМР Запорізької області і з цього моменту виплату пенсії за вислугу років їй було припинено.

З 27.10.2010 р. по теперішній час позивачка продовжує працювати в даній установі на посаді вчителя.

Згідно протоколу від 04.11.2010 року ОСОБА_1 була нарахована пенсія по ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в сумі 95,21 грн. за жовтень 2010 року.

Позивач звернулась до відповідача із заявою від 04.07.2016 року про перехід на пенсію за віком.

19.07.2016 року позивач звернулась по відповідача із заявою про перерахунок пенсії.

Розпорядженням УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя №194563 від 25.07.2016 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком та проведено перерахунок за стажем.

Ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, видами пенсій у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за вислугу років Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

П.2 Прикінцевих положень вказаного Закону пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють, зокрема, на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, таким особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст.51,52, п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч.1 ст.27 вказаного Закону розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За правилами ч.2 ст.40 цього Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.3 ст.45 цього ж Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Щодо застосування ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Верховний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію (постанови від 31.03.2015р. у справі №21-612а14, від 02.12.2015р. у справі №193/1029/14-а, від 09.06.2015р. у справі №21-550а14), яка є обов'язковою для застосування судами України.

Так, Верховний Суд України зазначив, що ч.3 ст.45 Закону регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тобто, у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за іншим Законом, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується порядок призначення пенсії за формулою, передбаченою для призначення пенсії, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Оцінивши обставини даної справи, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає протиправними дії відповідача щодо обчислення позивачу розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2009 р., оскільки судом достовірно встановлено, що 25.10.2010 р. позивачу була призначена пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», норми якого залишаються чинними на даний час. Виплата позивачу пенсії за вислугу років була припинена 27.10.2010 р. у зв'язку з її працевлаштуванням. З заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, позивач звернувся до відповідача 04.07.2016 р. вперше, при цьому продовжуючи працювати, тому підстав для поновлення виплати пенсії за вислугу років, переведення позивача на інший вид пенсії - за віком - і застосування ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при обчисленні розміру пенсії у відповідача не було.

Крім того, після припинення виплати пенсії за вислугу років 27.10.2009 р. позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Тобто при обчисленні розміру пенсії за віком, за призначенням якої він звернувся в 2016 р., має застосовуватися середня заробітна плата в України, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013-2015р., як це передбачено ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд вважає, що відповідач, призначивши позивачу пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2009 р., діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені вказаним Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому вказані його дії слід визнати протиправними та зобов'язати його здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком з урахуванням вказаних показників з 04.07.2016 р.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не заперечуючи досягнення позивачем, на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком, пенсійного віку, передбаченого ст..26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не заперечуючи того, що позивач на день досягнення пенсійного віку працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не заперечуючи наявності у позивача страхового стажу - 35 років, пенсійний орган вказує на те, що право на грошову допомогу мають особи, за умови, якщо до часу призначення пенсії за віком вони не отримували будь-яку іншу пенсію.

Тобто, позиція відповідача полягає у тому, що оскільки позивачу раніше призначалася (виплачувалась) пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», то під час призначення пенсії за віком у нього відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, суд не погоджується із висновками Управління Пенсійного Фонду України в Комунарськомиу районі м. Запоріжжя.

З аналізу наведеної норми права можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Тобто, конструкція зазначеної норми права свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги виникає за умови неотримання такою особою будь-якого іншого виду пенсії саме на момент виникнення у неї права на призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підставою для відмови у невиплаті грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком є отримання особою будь-якої пенсії, а не призначення пенсії в минулому.

Оскільки, встановлені обставини справи свідчать про те, що станом на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач не отримував будь-якого виду пенсії, то відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо наявності у позивача права на отримання грошової допомоги у відповідності до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 94, КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань об'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19, 64, 124 Конституції України, Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», 8, 71, 163, 183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України Комунарському районі м. Запоріжжя щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) за 2009 рік.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) на умовах та в порядку передбачених ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013-2015 роки, починаючи з 19.07.2016 року та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя за рахунок Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, з подачею її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Головуюча Л.О. Варнавська