Справа № 757/26603/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Батрин О.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Справа № 757/26603/16-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 17.05.2016 р. № 4007/03 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років;

- зобов'язання відповідача здійснити призначення позивачу пенсії за вислугу років згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 17.05.2016 р., виходячи з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

22.11.2016 р. позивач звернувся до суду із заявою про роз'яснення вказаного судового рішення щодо застосування обмеження розміру пенсії, яка підлягає виплаті.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року зазначену заяву було задоволено та роз'яснено, що призначення і виплата пенсії позивача підлягає здійсненню без обмеження її граничного розміру.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Судова колегія встановила, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався ст. 170 КАС України та виходив з того, що постанова від 08 липня 2016 року є незрозумілою для виконання в частині щодо застосування обмеження розміру пенсії позивача при здійсненні її нарахування і виплати.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. № 911-VIII (далі - Закон № 911-VIII), «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 85 Закону № 1788-XII у редакції, чинній станом на 01.01.2016 р., закріплено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно з ч. 15 ст. 86 Закону максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

У пунктах 1, 2 розділу ІІ Закону № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об'єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що на осіб, яким пенсія була призначена до 01.01.2016 р., зокрема на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII, не поширюється обмеження її розміру.

Разом з тим, при вирішенні по суті спірних правовідносин у цій справі та ухваленні відповідної постанови про задоволення позовних вимог судом вказане питання не було чітко визначено, що зумовило незрозумілість судового рішення і викликало суперечки при його виконанні.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Отже, правовою підставою для роз'яснення судового рішення є його незрозумілість, що зумовлена нечіткістю змісту та невизначеністю рішення, тобто наявністю в ньому положень, які викликають суперечки при його виконанні.

Виходячи з цього, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення заяви позивача про роз'яснення постанови Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року шляхом роз'яснення, що призначення і виплата його пенсії повинна здійснюватися без обмеження її граничного розміру.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що роз'яснення вказаного судового рішення обумовлено необхідністю надання йому чіткості та зрозумілості при виконанні і таким чином забезпечення виконання завдань і мети правосуддя, кінцевою стадією якого є виконання рішення суду, адже без цього права особи, на користь якої ухвалено судове рішення, залишаються порушеними.

Приходячи до такого висновку, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 29.06.2004 р. по справі «Півень проти України», в якому Суд зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень.

Доводи апелянта щодо відсутності правових підстав для призначення і перерахунку пенсії позивача без обмеження її максимального розміру, апеляційний суд вважає безпідставними і такими, що суперечать нормам законодавства, яким регулюються відповідні правовідносини, а саме пунктам 1, 2 розділу ІІ Закону № 911-VIII, та принципу дії закону в часі, визначеному в рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що у своїй апеляційній скарзі апелянт просить суд скасувати ухвалу про роз'яснення судового рішення і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, що взагалі не передбачено нормами КАС України при оскарженні ухвали суду про вирішення певного процесуального питання і, у відповідності до ст. 199 КАС України, окрім вказаного вище, також виключає правові підстави для задоволення такої апеляційної скарги.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким було повно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у відповідності до вимог ст. 159 КАС України.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 25 січня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.