Справа № 824/45/17-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

20 січня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/45/17-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Брезіна Т.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Обласне комунальне підприємство "Буковина-Фарм" про скасування аудиторського звіту,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати недійсним та скасувати окремі положення аудиторського звіту за результатами державного

фінансового аудиту діяльності Обласного комунального підприємства "Буковина-Фарм" за 2013-2015 роки, І квартал 2016 р. від 17.06.2016 р. №17-43/3, а саме розділ ІІ п.2 та Розділ ІІІ п.2 стосовно корегування в бухгалтерському обліку Обласного комунального підприємства "Буковина-Фарм" заборгованості перед ОСОБА_1 на 64,25 тис. гривень, а також висновків щодо укладення підприємством договорів поворотної фінансової допомоги та поруки, без наявності невідкладних на те підстав та завищення в обліку підприємства заборгованості перед ОСОБА_1 на 64,25 тис. гривень станом на 01.05.2016 року.

У відповідності до вимог ст. 107 КАС України при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суддя з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд вважає, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон № 2939-XII) згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з ст. 3 Закону № 2939-XII державний фінансовий аудит є різновидом державного фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі органом державного фінансового контролю фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю. Результати державного фінансового аудиту та їх оцінка викладаються у звіті.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, судом було встановлено, що згідно Договору поворотної фінансової допомоги від 04.10.2012 р. між ОСОБА_1 та Обласного комунального підприємства "Буковина-Фарм" про передачу у строкове користування 150000 грн без ПДВ із зобов'язанням повернути вказану суму до 05.10.2013 року. Крім того, судом встановлено, що в період з 20.08.2012 р. по 14.04.2014 р. директором Обласного комунального підприємства "Буковина-Фарм" була позивач - ОСОБА_1, що підтверджується змістом аудиторського звіту.

Суд звертає увагу, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. З аналізу судової практики та норм законодавства можна зробити висновок, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права. У справі, яка розглядається, Інспекція склала аудиторський звіт, в якому зазначено виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення. Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову про оскарження аудиторського звіту.

При прийнятті рішення про відмову у відкритті провадження у справі, суд керується правовою позицією щодо застосування зазначених норм матеріального права, яка вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-40а14), від 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14) та від 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що оскаржуваний аудиторський звіт є обов'язковими до виконання, а стягнення завданих збитків може відбуватись за позовом фінансової інспекції до підконтрольної установи чи інших осіб, протиправними діями, рішеннями чи бездіяльністю яких завдано збитків Державному бюджету України, то суд роз'яснює позивачу, що правомірність аудиторського звіту та підстави для стягнення сум збитків повинен перевіряти суд в межах адміністративного судочинства в рамках справи за позовом фінансової інспекції.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Крім того, суд роз'яснює позивачу, що оскарження умов виконання цивільно-правових угод відбувається за зверненням сторони договірних правовідносин до суду з позовними вимогами про невиконання, порушення виконання, розірвання договору та інше, яке підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись статтями 109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з позовною заявою та доданими до неї документами невідкладно надіслати позивачу.

У відповідності до ст.ст. 185, 186 КАС України ухвала може бути оскаржена повністю або частково в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно статті 254 КАС України ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.М. Брезіна