Справа № 826/18239/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 січня 2017 року 08:30 справа №826/18239/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доСолом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті"
провизнання протиправними та скасування постанов

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач, Солом'янський ВДВС), в якому просить: 1) визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Солом'янського ВДВС від 11 жовтня 2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 64 761,93 грн. у виконавчому провадженні №52537080; 2) визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Солом'янського ВДВС від 11 жовтня 2016 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні №52537080; 3) визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Солом'янського ВДВС про арешт та опис майна боржника від 28 жовтня 2016 року у виконавчому провадженні №52537080.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/18239/16; залучено до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (далі по тексту - третя особа, ТОВ "Порше Мобіліті"), закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 16 січня 2017 року представник позивача позові вимоги підтримав, представники відповідача та третьої особи до суду не прибули, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови державного виконавця Солом'янського ВДВС Юрчик І.О. про стягнення виконавчого збору від 11 жовтня 2016 року ВП №52537080 при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса від 27 вересня 2016 року №2354 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" предмета застави - автомобіль марки Audi, модель Q3 2.0 TDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, вирішено стягнути з боржника - ОСОБА_1, виконавчого збору 64 761,93 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця Солом'янського ВДВС Юрчик І.О. про розшук майна боржника від 11 жовтня 2016 року ВП №52537080 оголошено в розшук майно боржника, а саме: автомобіль Audi, модель Q3 2.0 TDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1

Відповідно до постанови державного виконавця Солом'янського ВДВС Юрчик І.О. про опис та арешт майна боржника від 28 жовтня 2016 року ВП №52537080 на підставі статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" описано на накладено арешт на майно: транспортний засіб марки Audi, модель Q3 2.0 TDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Позивач вважає вказані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на погашення заборгованості перед ТОВ "Порше Мобіліті" до закінчення строку, передбаченого для добровільного виконання; позивач зазначає, що оскаржувані постанови прийняті передчасно та до направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідач та третя особа письмових заперечень та пояснень щодо заявлених позовних вимог до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини другої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження) встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частина п'ята статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Частиною першою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

З аналізу вищезазначених норм законодавства Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року у справі №924/205/13-г.

Судом встановлено, що виконавче провадження у межах спірних правовідносин відкрито відповідно до постанови державного виконавця Юрчик І.О. від 04 жовтня 2016 року ВП №52537080, якою позивачу надано строк для добровільного виконання до 10 жовтня 2016 року.

Разом з тим, відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували надіслання/вручення позивачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня та, відповідно, надання строку для добровільного виконання рішення.

У свою чергу позивач стверджує, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлена йому лише 27 жовтня 2016 року.

Наведене свідчить, що державний виконавець фактично не надав ОСОБА_1 строку на добровільне виконання.

Матеріали справи також підтверджують, що 08 листопада 2016 року стягувач - ТОВ "Порше Мобіліті", подав до Солом'янського ВДВС заяву про закінчення виконавчого провадження та зняття з розшуку арештованого автомобіля у зв'язку зі сплатою ОСОБА_1 заборгованості.

Отже, за відсутності доказів надання позивачу строку на добровільне виконання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 добровільно виконала рішення, а саме погасила заборгованість перед ТОВ "Порше Мобіліті".

Крім того, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вчинялися дії щодо примусового виконання рішення в рамках виконавчого провадження ВП №52537080 до моменту добровільного виконання рішення позивачем.

Враховуючи викладене, на думку суду, стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору суперечить нормам Закону України "Про виконавче провадження", а тому постанова державного виконавця Солом'янського ВДВС Юрчик І.О. про стягнення виконавчого збору від 11 жовтня 2016 року ВП №52537080 є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин другої та третьої статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови про розшук майна боржника) розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Таким чином, за необхідності державний виконавець наділений правом виносити постанову про розшук транспортного засобу, однак, у разі його виявлення, такий розшук знімається, про що державний виконавець має винести відповідну постанову.

Як встановлено вище, відповідно до постанови державного виконавця Солом'янського ВДВС Юрчик І.О. про розшук майна боржника від 11 жовтня 2016 року ВП №52537080 оголошено в розшук майно боржника, а саме: автомобіль Audi, модель Q3 2.0 TDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1

Відповідно до постанови державного виконавця Солом'янського ВДВС Юрчик І.О. про опис та арешт майна боржника від 28 жовтня 2016 року ВП №52537080 на підставі статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" описано на накладено арешт на майно: транспортний засіб марки Audi, модель Q3 2.0 TDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

З урахуванням наявності у державного виконавця відповідних повноважень та беручи до уваги, що оскаржувана постанова про розшук майна боржника вже реалізована, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про її скасування.

Водночас, оскільки майно боржника - автомобіль Audi, модель Q3 2.0 TDI, 2013 року випуску, коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, вже виявлено, розшук вказаного транспортного засобу припиняється, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Однак, доказів зняття з розшуку спірного транспортного засобу в матеріалах справи не міститься.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови на опис та арешт майна боржника) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до положень частин другої та п'ятої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

Наведені норми надають право державному виконавцю описувати та накладати арешт на майно боржника для забезпечення реального виконання рішення, що вказує на відсутність підстав для скасування постанови про опис та арешт майна боржника і для задоволення позову у цій частині.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 погасила заборгованість ТОВ "Порше Мобіліті", що підтверджується наявними у справі копіями довідки ТОВ "Порше Мобіліті" від 07 листопада 2016 року №705 про підтвердження відсутності заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "Порше Мобіліті", що вказує на неможливість повторного відкриття виконавчого провадження у межах спору та про необхідність зняття арешту із транспортного засобу позивача.

При цьому суд враховує, що позивач, зазначаючи у позовній заяві про необхідність скасування постанови про розшук майна боржника і постанови про опис та арешт майна боржника, обрав невірний спосіб захисту.

Як встановлює частина друга статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведену процесуальну норму Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо зняття із розшуку транспортного засобу Audi, модель Q3 2.0, 2013 року випуску, коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, та зняття з нього арешту.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність стягнення із позивача виконавчого збору відповідно до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у свою чергу позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги про скасування постанови про розшук та арешт майна боржника; тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Юрчик І.О. про стягнення виконавчого збору від 11 жовтня 2016 року ВП №52537080.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо зняття із розшуку транспортного засобу Audi, модель Q3 2.0, 2013 року випуску, коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, та вчинити дії щодо зняття арешту із вказаного транспортного засобу.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 647,67 грн. (шістсот сорок сім гривень шістдесят сім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко