Справа № 236/2496/16-а
Суддя: Бєлоусов А. Є.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/2496/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарях Колесник О.І.,

ОСОБА_1,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахувати і виплатити несплачену частину доплат до пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в жовтні 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахувати і виплатити несплачену частину доплат до пенсії.

Свої вимоги позивач обґрунтовує такими обставинами. ОСОБА_2 повідомляє, що є громадянином України, отримує пенсію за інвалідністю ІІ гр. внаслідок загального захворювання, має статус категорії «діти війни». Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.08.2010 року по справі 2-2903-10, яке набрало законної сили, було частково задоволено вимоги позивача та зобовязано Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як особі, що має статус категорії «діти війни», за періоди з 09.07.2007 по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в розмірі 30% пенсії за віком з урахуванням фактично виплачених сум.

ОСОБА_2 звертався до відповідача із запитами щодо розміру в грошовому вираженні підвищень до пенсії, які мають бути йому виплачені за вказаним рішенням суду. Згідно з відповіддю на звернення позивача, підготованою Управлінням Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області за вих. № 8007/03 від 30.12.2010 року, сума пенсії з доплатою по перерахунку категорії «діти війни» має складати 3599,40 грн.. Водночас, коли позивач звернувся до Краснолиманської міжрайонної прокуратури зі скаргою на неправомірні, на його думку, дії працівників Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області, то отримав відповідь за результатами прокурорської перевірки від 09.11.2011 року, де перевіркою встановлено факт нарахування ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 2689,85 грн.. Позивач зазначає, що відмінність між вказаними в двох різних відповідях на його звернення розмірами нарахованого підвищення до пенсії становить 909,55 грн., вважає, що саме така сума не була йому доплачена відповідачем, просить зобовязати відповідача виплатити йому зазначену суму коштів.

Крім того, позивач вказує, що постановою Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 2-а-6437/11 від 06.07.2011 року було задоволено його позовні вимоги та зобовязано Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як особі, що має статус категорії «діти війни», за період з 17.12.2010 року по 17.06.2011 року в розмірі 30% пенсії за віком з урахуванням фактично виплачених сум. Позивач вказує, що відповідачем було нараховано йому за вказаним судовим рішенням підвищення до пенсії в розмірі 823,87 грн., зазначені кошти мали бути йому виплачені ще у листопаді 2011 року, проте відповідачем цього зроблено не було до цього часу. ОСОБА_2 просить визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області неправомірною та зобовязати відповідача виплатити йому суму коштів в розмірі 823 грн..

В судовому засіданні ОСОБА_2 заявлений адміністративний позов підтримав повністю, просив його задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того, позивач в судовому засіданні просив поновити йому передбачений законом 6-місячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, оскільки він є людиною похилого віку, не обізнаний з вимогами чинного законодавства, звертався за захистом прав, які на його думку, є порушеними, з грудня 2010 року до начальника Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області, до Краснолиманського міського управління юстиції, до Краснолиманської міжрайонної прокуратури, до Прокуратури Донецької області, до Краснолиманського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП України в Донецькій області, до Краснолиманської міської ради, однак не отримав належного захисту своїх прав і звернувся до суду.

В подальшому ОСОБА_2 надав до суду заяву від 20.10.2016 року (а.с.44), в якій поставив низку запитань до представників відповідача з приводу нормативних підстав та документів, згідно з якими здійснювався перерахунок доплат до пенсії категорії «діти війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, врахування відповідачем рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року по справі № 6-рп/2007, щодо індексації пенсії позивача та встановлення надбавок до пенсії.

Крім того, ОСОБА_2 подана до суду заява від 24.11.2016 року про стягнення з відповідача «морального збитку в розмірі 6000 доларів»(а. с. 50,51), а також заява від 05.01.2017 року з приводу можливості застосування відносно пенсії позивача положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян»(а.с.62).

Відповідно до ст. 137 КАС України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам ст. 106 КАС України. Враховуючи невідповідність заяв ОСОБА_2 від 20.10.2016 року, від 24.11.2016 року, від 05.01.2017 року вимогам ст. 106 КАС України, подання позивачем заяви від 05.01.2017 року вже після початку судового розгляду, отримання позивачем відповідей на поставлені ним запитання від представника відповідача в судовому засіданні 18.01.2017 року, суд не розглядає вказані заяви як заяви про зміну позовних вимог.

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють на підставі довіреностей (а. с. 47,149), в судовому засіданні заперечували проти вимог позивача, вважаючи їх необґрунтованими, додатково зазначили, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області з 20.03.1981 року, отримує пенсію за інвалідністю ІІ гр. внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.08.2010 року по справі 2-2903-10 було виконане відповідачем в жовтні 2010 року, здійснено перерахунок та виплату позивачу щомісячної доплати категорії «діти війни», з урахуванням раніше виплачених сум, за періоди з 09.07.2007 по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; за рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 2-а-6437/11 від 06.07.2011 року ОСОБА_2 нарахована щомісячна доплата до пенсії категорії «діти війни» за період з 17.12.2010 року по 17.06.2011 року в розмірі 823,84 грн., але вказані кошти не сплачені позивачу через відсутність фінансування виплат з Державного бюджету України; з 01.10.2015 року виплата пенсії позивачу здійснюється з урахуванням фіксованої суми індексації відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», права позивача у звязку з цим жодним чином не порушуються.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Отже, справа за адміністративним позовом ОСОБА_2 підсудна Краснолиманському міському суду Донецької області.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_2 є особою похилого віку, не обізнаний з вимогами чинного законодавства, звертався за захистом прав, які на його думку, є порушеними, з грудня 2010 року до начальника Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області, до Краснолиманського міського управління юстиції, до Краснолиманської міжрайонної прокуратури, до Прокуратури Донецької області, до Краснолиманського відділення поліції Краматорського ВП ГУ НП України в Донецькій області, до Краснолиманської міської ради (а. с. 16,17-18,19-20,21-25,35,36). З огляду на це, суд дійшов висновку про необхідність поновити позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до суду з адміністративним позовом, визначений ст. 99 КАС України.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 71 КАС України, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Суд, вислухавши думку позивача і представників відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, надані відповідачем матеріали пенсійної справи за № 130312 на імя ОСОБА_2 (а.с.65-147), зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступні фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2, 23.03.1941 р. н., є громадянином України, зареєстрований та фактично мешкає за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), АДРЕСА_1, внесений до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, є інвалідом ІІ групи (а.с.5,7). ОСОБА_2 з 16.12.1996 року було призначено пенсію за інвалідністю ІІ гр. внаслідок загального захворювання довічно, що підтверджено пенсійним посвідченням серії АЗ № 142955 від 18.05.2006 року, виданим на імя позивача, дійсним до 01.01.2017 року; позивач також має статус «діти війни» (а.с.6). Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області(а.с.65).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.08.2010 року по справі 2-2903-10, яке набрало законної сили, було частково задоволено вимоги позивача та зобовязано Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як особі, що має статус категорії «діти війни», за періоди з 09.07.2007 по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в розмірі 30% пенсії за віком з урахуванням фактично виплачених сум (а.с.13-15).

Зі змісту листа Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області за вих. № 8007/03 від 30.12.2010 року (а.с.16) вбачається, що вказане рішення суду було виконане відповідачем у жовтні 2010 року; у доданій до листа довідці відповідачем відображено нарахування позивачу щомісячної доплати категорії «діти війни» з урахуванням раніше фактично здійснених виплат, різний розмір таких нарахувань пояснюється змінами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність(а.с.21-26).

Виконання відповідачем рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.08.2010 року по справі 2-2903-10 в повному обсязі встановлено за результатами прокурорської перевірки у листопаді 2010 року (лист Краснолиманського міжрайонного прокурора від 09.11.2011 року, а.с.17-18), порушень вимог чинного законодавства посадовими особами Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області прокурорською перевіркою не виявлено.

Виконання відповідачем рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.08.2010 року по справі 2-2903-10 в повному обсязі встановлено і за результатами прокурорської перевірки у січні 2016 року, порушень вимог чинного законодавства посадовими особами Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області прокурорською перевіркою не виявлено, доводи ОСОБА_2 щодо виплати відповідачем заниженої суми свого підтвердження не знайшли (лист Прокурора Донецької області від 25.01.2016 року № 05/3-1-16, а.с.19-20).

Перевіркою, здійсненою працівниками місцевого відділення поліції за зверненням ОСОБА_2, не було встановлено в діях посадових осіб Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області складу злочину (повідомлення Краснолиманського відділення поліції Краматорського ВП ГУНП України в Донецькій області від 08.02.2016 року № 1872/302/05-2016, від 29.01.2016 року № 1337/302/06-2016, а. с. 35,36).

Оглядом наданих відповідачем матеріали пенсійної справи за № 130312 на імя ОСОБА_2 (а.с.65-147) встановлено, що рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.08.2010 року по справі 2-2903-10 було виконане відповідачем в жовтні 2010 року, здійснено перерахунок позивачу щомісячної доплати категорії «діти війни», з урахуванням раніше виплачених сум, за періоди з 09.07.2007 по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; нарахована сума позивачу виплачена повністю.

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 2-а-6437/11 від 06.07.2011 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та зобовязано Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу як особі, що має статус категорії «діти війни», за період з 17.12.2010 року по 17.06.2011 року в розмірі 30% пенсії за віком з урахуванням фактично виплачених сум (а.с.150).

Сторони визнали, що відповідачем на підставі постанови Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 2-а-6437/11 від 06.07.2011 року було в жовтні 2011 року нараховано ОСОБА_2 доплату до пенсії категорії «діти війни» в розмірі 823,84 грн.. Однак вказані кошти не були фактично виплачені позивачу через відсутність фінансування відповідних виплат з Державного бюджету України.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КАС України суд в даному разі визнає доведеними вказані обставини, визнані обома сторонами.

Оцінюючи в даному випадку правомірність невиплати позивачу територіальним органом ПФУ нарахованої суми через відсутність фінансування виплат державою, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_5 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується.

Органи державної влади, їхні посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Згідно зі ст. 46 ОСОБА_5 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55 ОСОБА_5 України).

Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Україною 17.07.1997 року ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997 року. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності (ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Аналізуючи у своїй правозастосовній практиці питання мирного володіння майном, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що концепція «майна» в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999 року, заява № 31107/96, п. 54).

Змістом поняття «майно» охоплюються, в тому числі кошти/присуджені суми, належні до виплати заявникам на підставі остаточного і обовязкового до виконання арбітражного чи судового рішення. Зокрема, Європейський суд звертає увагу в своїй практиці, що неможливість для заявника домогтися виконання рішення на його чи її користь становить втручання у право на мирне володіння майном, як вказано у першому реченні пункту першого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, заява № 59498/00, п.40; «Ясіуньєне проти ОСОБА_4» від 06.03.2003 року, заява № 41510/98, п. 45).

Застосовуючи визначені основоположні засади до правовідносин, що склались між ОСОБА_2 та територіальним органом Пенсійного фонду України як субєктом владних повноважень, суд констатує, що позивач у 2011 році звернувся за судовим захистом свого порушеного права і отримав на свою користь судове рішення, яке набрало законної сили і є обовязковим для виконання на всій території України. Позивач значною мірою був позбавлений можливості отримати від держави правомірно очікуване збільшення своїх доходів після нарахування доплат до пенсії позивачу як особі, що має статус категорії «діти війни», за період з 17.12.2010 року по 17.06.2011 року, судовим рішення в адміністративній справі № 2-а-6437/11 від 06.07.2011 року фактично зафіксовано порушення права позивача на соціальний захист з боку субєкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затв. постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486, управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також обєднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України. Управління ПФУ підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (п.3 вказаного Положення). Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (п.4 згаданого Положення).

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «ОСОБА_6 проти України» від 15.10.2009 року, п.54 (заява № 40450/04) наголосив, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

З огляду на це, суд не сприймає як обґрунтовані твердження представників відповідача про те, що Управління ПФУ у м. Красний Лиман Донецької області через відсутність фінансування з боку держави не має на теперішній час у своєму розпорядженні коштів на виплату позивачеві нарахованої суми у розмірі 823,84 грн..

При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом, ніж стягнення з відповідача нарахованих коштів, неможливо. На підставі ст. 11 КАС України суд для повного захисту прав позивача, про які він просить, виходить за межі позовних вимог і застосовує такий спосіб захисту прав як стягнення з відповідача коштів.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 87 КАС України судовий збір віднесено до складу судових витрат. Позивачем ОСОБА_2 на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з адміністративним позовом звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.2 ст. 94 КАС України).

У разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України (ч.5 ст. 94 КАС України).

З урахуванням цього суд відносить судові витрати у справі на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 46, 64, 68 ОСОБА_5 України, ст. ст. 2, 6, 8, 9, 10, 11, 71, 87, 94, 99, 100, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити позивачу ОСОБА_2 пропущений з поважних причин строк звернення до суду з адміністративним позовом, визначений ст. 99 КАС України.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахувати і виплатити несплачену частину доплат до пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області щодо невиплати перерахованої за рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 2-а-6437/11 від 06.07.2011 року позивачу ОСОБА_2 щомісячної доплати до пенсії категорії «діти війни» за період з 17.12.2010 року по 17.06.2011 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, на користь ОСОБА_2 823 (вісімсот двадцять три гривні) 84 копійки нарахованої, але не виплаченої щомісячної доплати до пенсії категорії «діти війни» за період з 17.12.2010 року по 17.06.2011 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст цієї постанови виготовлено 20.01.2017 року.

Суддя -