Справа № 826/2209/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 січня 2017 року № 826/2209/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання недійсними рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просить визнати рішення відповідача за №26391783 від 23.11.2015, №27638036 від 29.12.2015 та №28093663 від 05.02.2016 про відмову у державній реєстрації права власності на садовий будинок, що розташований: АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки за суб'єктом: ОСОБА_1, податковий номер: НОМЕР_1 недійсними, встановити, що датою подання заяви на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно є дата її першої реєстрації у ЦНАП м. Києва - 09.10.2015, зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію права власності з видачею відповідного документа на нерухоме майно (садовий будинок), що розташований: АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки за суб'єктом: ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1 у строки та у порядку, передбачених законодавством, що діяло на дату подання заяви, а саме 09.10.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з вказаними рішеннями, оскільки, на його думку, відповідач створив штучні обставини для відмови у державній реєстрації права власності і видачі свідоцтва, чим порушив його права та інтереси.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позов.

В судовому засіданні судом допущено заміну відповідача на належного, а саме на Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (далі - ГТУЮ у м. Києві, відповідач).

Представник відповідача проти позову заперечував, з підстав, викладених у письмових запереченнях та вказав на відповідність реєстраційних дій та оскаржуваних рішень вимогам чинного законодавства.

З урахуванням частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, через уповноваженого представника, подав до Центру надання адміністративних послуг Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації 09.10.2015 заяву (реєстраційний №13722237) про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (садовий будинок), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора від 28.10.2015 №25652358 зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв'язку з тим, що заявником не подані усі необхідні документи:

документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку;

документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси;

направлено запит до БТІ.

У зв'язку з тим, що заявником не було усунуто обставин, що стали підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, державним реєстратором ОСОБА_2 прийнято рішення від 23.11.2015 №26391783 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Позивач повторно 09.12.2015 звернувся до Реєстраційної служби з пакетом документів з метою державної реєстрації права власності на нерухоме майно (садовий будинок), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора Коровайко О.С. від 29.12.2015 №27638036 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, причиною відмови зазначено про те, що з поданих документів неможливо встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме наявні розбіжності у площі земельної ділянки, яка вказана у документах.

В подальшому, 01.02.2016 уповноважений представник позивача подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень разом з документами, в тому числі, довідкою та витягом з чергового кадастрового плану.

Рішенням державного реєстратора Дуднік О.С. від 05.02.2016 №28093663 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Підставою для відмови у державній реєстрації права власності державним реєстратором зазначено, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Заявником було подано заяву про державну реєстрацію прав на садовий будинок, однак всі подані документи містять суперечності, які не узгоджуються між собою стосовно площі земельної ділянки. Також зазначено, що довідка від 05.06.2015 №05/06-1 видана не за місцем вимоги, список громадян №777 від 12.11.1990 надано не у повному обсязі та завірений неналежним чином.

Вважаючи вказані рішення такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України від 01.07.2004 №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-ІV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 2 Закону №1952-ІV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення;

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону №1952-ІV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно положень частини другої статті 9 Закону №1952-ІV передбачено, що державний реєстратор, зокрема:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 15 Закону №1952-ІV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав (частина друга).

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (частина четверта).

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України (частина тринадцята).

Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Згідно частини третьої статті 16 Закону №1952-ІV разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Частиною третьою статті 17 Закону №1952-ІV визначено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 6 Порядку №868 документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник.

Пунктом 13 Порядку №868 передбачено, що заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1 1 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Відповідно до пунктів 35, 36 Порядку №868, під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно пункту 49-1 Порядку №868 у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заінтересованою особою може бути особа, за якою закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад.

Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заявник подає:

документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку.

Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, може також вважатися рішення сільської ради щодо передачі (надання) земельної ділянки у власність або користування;

виписку з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради, сільським головою (у разі, коли виконавчий орган не створений) або відповідною архівною установою;

технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна (у разі, коли у виписці з погосподарської книги відсутні відомості про технічні характеристики об'єкта нерухомого майна).

Відповідно до пунктів 10, 11 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про:

нерухоме майно;

право власності та суб'єкта цього права;

інші речові права та суб'єкта цих прав;

іпотеку та суб'єкта цього права;

обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами:

1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи:

2) за адресою об'єкта нерухомого майна / місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, представником позивача ОСОБА_6 09.10.2015 подано заяву про реєстрацію прав та їх обтяжень, яка зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 13722237, до якої додано наступні документи: копії паспорта та ІПН; копії паспорта та ІПН довіреної особи; копія довіреності №550 від 22.06.2015; квитанцію; копія технічного паспорта, виготовленого 19.06.2015 ТОВ «Акропром»; довідка про присвоєння поштової адреси (копія і оригінал), видавник: ТОВ «Білий Налив», вих.№24/09-2 від 24.09.2015; довідка про прийняття в експлуатацію садового будинку (копія і оригінал), видавник: ТОВ «Білий Налив», вих.№24/09-4 від 24.09.2015; копію рішення про створення городнього ТОВ «Білий Налив», видавник: ВК Дніпровської РР народних депутатів, №777 від 12.11.1990. Додатково також надано: довідку про землекористувача земельної ділянки, вих.№30/10-5 від 30.10.2015; додаток, копію інформаційної довідки СБ-2015 №730 від 06.11.2015.

Разом з тим, державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_2, розглянувши подані заявником документи, встановив відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком № 868, а також здійснивши відповідні пошуки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та інформаційних системах, що діяли до 01.01.2013, встановив відсутність будь-яких відомостей про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону №1952-ІV, у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Відтак, державний реєстратор, встановивши відсутність у повному обсязі всіх документів для державної реєстрації прав, прийняв рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв'язку з тим, що заявником не подано, зокрема, документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку; документу, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси; направлено запит до БТІ.

Після надходження відповіді БТІ та подання додаткових документів, державним реєстратором встановлено, що заявником не подано документу, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

У свою чергу, матеріали справи підтверджують, що на підтвердження факту присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна позивачем надано державному реєстратору довідку садового товариства «Білий налив» від 24.09.2015 вих.№24/09-2 про присвоєння поштової адреси садовому будинку в СТ «Білий Налив».

Пунктом 49 Порядку 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає, зокрема, документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси.

Єдиний порядок присвоєння, реєстрації адрес об'єктів нерухомості (далі - адреса) та всіх змін у них, включаючи анулювання, а також порядок ведення реєстру адрес у місті Києві (далі - Реєстр адрес) як одного із основних інформаційних ресурсів системи Містобудівного кадастру міста Києва встановлює Положення про реєстр адрес у місті Києві, затверджене рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 №337/9394 (далі по тексту - Положення).

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 цього Положення, присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомого майна здійснюється шляхом видання розпорядчих документів Департаментом містобудування та архітектури або районними в місті Києві державними адміністраціями з подальшим їх внесенням до Реєстру адрес.

Розгляд питань присвоєння поштових адрес здійснюється за клопотаннями фізичних та юридичних осіб (заявників) в установленому порядку.

Пунктом 4.16 Положення зокрема передбачено, що присвоєння поштових адрес багатоквартирним житловим будинкам, домоволодінням, житловим будинкам садибного типу, індивідуальним дачним та садовим будинкам здійснюється розпорядженням відповідної районної в місті Києві державної адміністрації. Заявники подають заяву про присвоєння поштової адреси до дозвільного центру відповідної районної в місті Києві державної адміністрації.

Згідно пункту 4.18 Положення районна в місті Києві державна адміністрація розглядає заяви про присвоєння поштових адрес багатоквартирним житловим будинкам, домоволодінням, житловим будинкам садибного типу, індивідуальним дачним та садовим будинкам, запитує у разі необхідності додаткову інформацію від Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) інших органів та протягом десяти робочих днів з дня отримання заяви направляє лист-обґрунтування щодо можливості присвоєння (відмови в присвоєнні) поштової адреси об'єкта нерухомого майна до Служби Містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури.

Служба Містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури протягом трьох робочих днів опрацьовує лист-обґрунтування районної в місті Києві державної адміністрації щодо можливості присвоєння (відмови в присвоєнні) поштової адреси об'єкта нерухомого майна та, враховуючи проектні рішення, наявну ситуацію з оточуючими об'єктами містобудування, результати проведення Містобудівного моніторингу, готує висновок щодо можливості присвоєння (відмови в присвоєнні) запропонованої поштової адреси або надає пропозиції щодо внесення змін та доповнень до цієї адреси.

На підставі позитивного висновку Служби Містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури районна в місті Києві державна адміністрація протягом п'яти робочих днів з дня отримання цього висновку видає розпорядження про присвоєння поштової адреси об'єкта нерухомого майна, копію якого протягом двох робочих днів направляє до Служби Містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури для внесення поштової адреси до Реєстру адрес.

Відповідно до пункту 4.21 Положення адреса вважається присвоєною з моменту її внесення до Реєстру адрес.

Внесення адреси до Реєстру адрес здійснюється Службою Містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури протягом трьох робочих днів з дати надходження завіреної копії розпорядження відповідної районної в місті Києві державної адміністрації або видання наказу Департаменту містобудування та архітектури про присвоєння поштової адреси чи будівельної адреси об'єктам нового будівництва.

Довідка (витяг) з Реєстру адрес про присвоєння поштової адреси об'єктам нерухомого майна протягом двох робочих днів направляється заявникові через відповідний дозвільний центр, відповідній районній в місті Києві державній адміністрації, державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Київській міській дирекції українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», комунальному підприємству Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна.

Довідка (витяг) з Реєстру адрес про присвоєння будівельної адреси об'єктам нового будівництва протягом двох робочих днів направляється заявникові через відповідний дозвільний центр.

З аналізу наведених правових норм, суд приходить до висновку, що підставою для присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна є розпорядження відповідної районної в місті Києві державної адміністрації, а документом, який підтверджує факт присвоєння адреси є довідка (витяг) з Реєстру адрес про присвоєння будівельної адреси об'єктам нового будівництва.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не усунуто в повному обсязі обставини, що стали підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, не надано усіх необхідних документів, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 від 23.11.2015 №26391783 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є правомірним, у зв'язку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо правомірності прийняття оскаржуваних рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29.12.2015 №27638036 та від 05.02.2016 №28093663 суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, причиною відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень зазначено про те, що з поданих документів не можливо встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме наявні розбіжності у площі земельної ділянки, яка вказана у документах.

Так, як стверджує представник відповідача, згідно поданого рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів від 12.11.1990 №777 надано в тимчасове користування кожному члену городнього товариства, в тому числі ОСОБА_1, земельну ділянку загальну площею 500 кв.м.

У довідці від 24.09.2015 № 24/09-4, виданій садовим товариством «Білий налив», зазначено, що ОСОБА_1 має право землекористування земельною ділянкою загальною площею 1164,58 кв.м. Згідно технічного паспорту загальна площа вказана 1111 кв.м. На підставі викладеного державним реєстратором Коровайко О.С. відмовлено у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень.

При повторній подачі пакету документів для державної реєстрації прав 01.02.2016, державним реєстратором Дуднік О.С. відмовлено з підстав того, що подані документи містять суперечності, які не узгоджуються між собою стосовно площі земельної ділянки, а саме згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів від 12.11.1990 №777 надано в тимчасове користування кожному члену городнього товариства, в тому числі ОСОБА_1, земельну ділянку загальну площею 500 кв.м. Водночас, У довідці від 24.09.2015 № 24/09-4, виданій садовим товариством «Білий налив», зазначено, що ОСОБА_1 має право землекористування земельною ділянкою загальною площею 1164,58 кв.м. Згідно технічного паспорту загальна площа вказана 1165 кв.м. Крім того, подана довідка від 05.06.2015 №05/06-1 видана не за місцем вимоги, список громадян згідно додатку до рішення №777 від 12.11.1990 надано не у повному обсязі та завірений неналежним чином.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 Закону №1952-ІV, державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

При цьому, відповідно до пункту 2 частини першої статті 15 Закону №1952-ІV орган, який проводить державну реєстрацію повинен встановити факт відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною першою статті 24 Закону №1952-ІV передбачено підстави відмови у держаній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зокрема, пунктом 4 частини першої статті 24 Закону №1952-ІV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

При цьому, частина четверта зазначеної статті визначено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача до заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень, додано наступні документи: копії паспорта та ІПН; копії паспорта та ІПН довіреної особи; копія довіреності №550 від 22.06.2015; платіжні доручення; копія технічного паспорта, виготовленого 19.06.2015 ТОВ «Акропром»; довідка про землекористувача земельної ділянки (копія і оригінал), видавник: СТ «Білий Налив», вих.№30/10-5 від 30.10.2015; довідка про прийняття в експлуатацію садового будинку в СТ «Білий Налив», (копія і оригінал), видавник: СТ «Білий Налив», вих.№24/09-4 від 24.09.2015; довідка про присвоєння поштової адреси садового будинку (копія і оригінал), видавник: СТ «Білий Налив», вих.№30/10-6 від 30.10.2015; копію інформаційної довідки СБ-2015 №730 від 06.11.2015; копію листа №67(1165), видавник: Київська міська рада; копію листа №185/08-15-13, видавник: Державна реєстраційна служба України; копію рішення про створення городнього ТОВ «Білий Налив», видавник: ВК Дніпровської РР народних депутатів, №777 від 12.11.1990; копію довідки №25/01-1, видавник: СТ «Білий Налив»; копію реєстраційного листа №А-17468, видавник: Головне управління земельних ресурсів в м. Києві, інші копії додатків.

Згідно поданого рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів від 12.11.1990 №777 надано в тимчасове користування кожному члену городнього товариства, в тому числі ОСОБА_1, земельну ділянку загальну площею 500 кв.м.

Водночас, у довідці від 24.09.2015 № 24/09-4, виданій садовим товариством «Білий налив», зазначено, що ОСОБА_1 має право землекористування земельною ділянкою загальною площею 1164,58 кв.м. Згідно технічного паспорту, загальна площа вказана 1111 кв.м.

Крім того, згідно наданого технічного паспорту разом заявою від 01.02.2016 з документами, вбачається, що загальна площа об'єкта вказана - 1165 кв.м.

Отже, існують очевидні розбіжності між поданими позивачем на реєстрацію документами, які не узгоджуються між собою стосовно площі земельної ділянки.

Також слід зазначити, що не спростовано позивачем, довідка садового товариства «Білий налив» від 05.06.2015 №05/06-1 видана не за місцем вимоги, а з метою оформлення технічного паспорта БТІ.

Підтверджуються також посилання представника відповідача щодо неналежного оформлення документів, а саме додатку до рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів від 12.11.1990 №777, який не містить повного списку громадян. Хоча як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, вказані документи разом із заявою від 09.10.2015 подавались із повним списком.

Тобто, державним реєстратором встановлено розбіжності в документах, що не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, що в свою чергу є підставою для відмови в державній реєстрації прав відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому, державний реєстратор не наділений повноваженнями на власний розсуд тлумачити права або зміст правовстановлюючих документів у разі відсутності необхідних даних, що ідентифікують об`єкти нерухомого майна.

Наведені обставини спростовують доводи позивача, що подані ним документи в повній мірі дозволяли державним реєстраторам встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За таких обставин, державний реєстратор обґрунтовано прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Коровайко О.С. та державним реєстратором прав на нерухоме майно Дуднік О.С. правомірно відмовлено позивачу у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Таким чином, оскаржувані рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29.12.2015 №27638036 та від 05.02.2016 №28093663 прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, як передбачено пунктом 24 Порядку №1127, за результатом розгляду заяви уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації, а також за бажанням заявника надає інформацію з Державного реєстру прав чи рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі. На примірнику поданої заяви, що долучався до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником зазначаються відомості про отримання документів в повному обсязі.

У разі відмови у проведенні державної реєстрації прав заявникові також повертається документ, що підтверджує внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник під час повернення документів, надання рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі відповідно до пункту 8 цього Порядку встановлює особу заявника та перевіряє обсяг його повноважень.

Тобто, після прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень позивач не позбавлений права повторно звернутися до уповноваженого органу державної реєстрації прав у передбаченому законодавством порядку з надання усіх необхідних документів.

Між тим, згідно статті 11 Закону №1952-ІV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що чинним законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, законодавець саме на державного реєстратора, як на суб'єкта владних повноважень, покладає право приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав, на підставі поданих документів для проведення державної реєстрації прав.

Отже, за відсутності звернення у встановленому законодавством порядку до відповідного органу державної реєстрації прав, державний реєстратор не вправі переглядати документи та/або приймати будь-яке рішення щодо державної реєстрації, водночас, а суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію права власності з видачею відповідного документа на нерухоме майно (садовий будинок), що розташований: АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки за суб'єктом: ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1 у строки та у порядку, передбачених законодавством, що діяло на дату подання заяви, а саме 09.10.2015 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваних рішень виконав повністю.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень, а позивачем не надано достатньо доказів на обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко