Справа № 813/4378/16
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року № 813/4378/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Олійника Ю.В.,

позивача Кота Р.І.,

представника відповідача Куманської-Нор О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління державної реєстрації Львівської міської ради Кота Романа Ігоровича до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу №26 від 09.11.2016 року в частині тимчасового блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру, -

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2016 року на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління державної реєстрації Львівської міської ради Кота Романа Ігоровича до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу №26 від 09.11.2016 року в частині тимчасового блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру на термін до 15.12.2016 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним 03.10.2016 року було відмовлено у проведенні державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу (ТзОВ «Артхаус Буд»), що не пов'язані зі змінами в установчих документах. Таке рішення було прийнято у зв'язку з виявленням державним реєстратором двох підстав для цього, а саме, документи було подано особою, яка не має належних повноважень, а також подані документи суперечили вимогам чинного законодавства України.

Так, позивач зауважує, що довіреність представника ТзОВ «Артхаус Буд» була видана керівником підприємства, який на час звернення до державного реєстратора був увільнений від виконання обов'язків керівника, що має своїм наслідком неможливість продовження представництва за такою довіреністю. Окрім того, для державної реєстрації ТзОВ «Артхаус Буд» серед інших документів було подано протокол загальних зборів учасників товариства, головою яких було обрано діючого директора ТзОВ «Артхаус Буд», що суперечить нормі ст.62 Закону України «Про господарські товариства».

Таким чином, позивач стверджує, що його відмова у проведенні державної реєстрації від 03.10.2016 року була правомірною та обґрунтованою.

Проте згодом ТзОВ «Артхаус Буд» було подано скаргу на таке рішення державного реєстратора до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, яке частково її задовільнило та прийняло рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (надалі - Єдиний державний реєстр).

Однак, позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки при розгляді скарги ним не було спростовано правомірність відмови в зв'язку з відсутністю повноважень представника ТзОВ «Артхаус Буд», а в частині відмови з підстав невідповідності поданих документів нормам закону відповідач узагалі ухилився від розгляду скарги в цій частині та її вирішення.

Відтак, позивач вважає свої вимоги повністю обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Ухвалами судді від 13.12.2016 року було відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач проти вимог позивача заперечив, надав письмові заперечення на адміністративний позов.

У таких запереченнях відповідач зазначає, що до нього надійшла скарга від ТзОВ «Артхаус Буд» на протиправну відмову державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління державної реєстрації Львівської міської ради Кота Романа Ігоровича у проведенні державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах, від 03.10.2016 року.

У зв'язку з чим, відповідач, відповідно до встановленої процедури, організував розгляд скарги, в результаті якого було встановлено, що така відмова позивача в проведенні державної реєстрації дійсно була безпідставною.

Так, відповідач зазначає, що представник ТзОВ «Артхаус Буд» на час звернення до державного реєстратора мав необхідні повноваження, надані йому відповідною довіреністю, яка не була відкликана чи скасована і строк її дії не закінчився. А та обставина, що посадова особа, яка видала цю довіреність, на час звернення була увільнена від виконання таких обов'язків, не впливає на чинність довіреності. Окрім того, відповідач підкреслює, що стверджуючи про невідповідність протоколу загальних зборів учасників ТзОВ «Артхаус Буд» нормам закону, позивач перевищив свої повноваження та вдався до аналізу змісту документа, що не є його функцією. Більш того, приймаючи рішення про відмову у проведенні державної реєстрації позивач не зазначив конкретно в чому саме полягала невідповідність поданих документів закону.

Відтак, Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області було прийнято спірне рішення, яким у відповідності до наданих йому повноважень, зважаючи на допущені державним реєстратором порушення, відповідно до норм чинного законодавства позивачеві було тимчасово блоковано доступ до Єдиного державного реєстру.

Ураховуючи наведене, відповідач стверджує, що його рішення було законним, а відтак, воно скасуванню не підлягає, а в позові слід відмовити.

У судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, поясненнях, наголосив на незаконності оспорюваного рішення, просив позов задовольнити повністю.

У судових засіданнях представник відповідача проти позовних вимог заперечила, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, вказуючи на правомірність оспорюваного рішення та безпідставність вимог позивача, у зв'язку з чим, просила суд у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 30.09.2016 року заявником - ТзОВ «Артхаус Буд» - через центр надання адміністративних послуг у Личаківському районі міста Львова було подано документи для проведення державної реєстрації зміни відомостей про керівника товариства.

Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, це були: заповнена заява про державну реєстрацію змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, від 29.09.2016 року за підписом представника ОСОБА_3; рішення уповноваженого органу управління про зміну керівника товариства (протокол загальних зборів учасників №2 віл 22.09.2016 року); реєстр присутніх на загальних зборах учасників від 22.09.2016 року; квитанція про сплату адміністративного збору за державну реєстрацію; довіреність представника ТзОВ «Артхаус Буд» ОСОБА_3 від 14.09.2016 року. Указані документи були подані представником заявника - ОСОБА_3

Судом також установлено, що Державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління державної реєстрації Львівської міської ради Котом Романом Ігоровичем за наслідком розгляду документів ТзОВ «Артхаус Буд» 03.10.2016 року було прийнято рішення про відмову у проведенні державної реєстрації.

Таке рішення про відмову, як засвідчується повідомленням від 03.10.2016 року №03 2156вих, було прийнято на підставі п.1, п.5 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а саме, державний реєстратор зазначив, що: документи подані особою, яка не має на це повноважень; документи суперечать вимогам Конституції та законів України.

07 жовтня 2016 року ТзОВ «Артхаус Буд» було подано скаргу до Головного територіального управління юстиції у Львівській області на рішення Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління державної реєстрації Львівської міської ради Кота Романа Ігоровича, в якій скаржник просив скасувати відмову у проведенні державної реєстрації, тимчасово заблокувати доступ державному реєстратору до Єдиного державного реєстру, вчинити дії для анулювання доступу державного реєстратора Кота Романа Ігоровича до Єдиного державного реєстру, вжити заходів щодо повернення квитанції.

Така скарга Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області була розглянута. А саме, 27.10.2016 року відбулося засідання комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, на якому було вирішено продовжити розгляд скарги (протокол №13), 08.11.2016 року відбулося наступне засідання комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (протокол №14).

При цьому, комісією було розглянуто також аргументи позивача, надані у письмових поясненнях, у яких державний реєстратор обґрунтовував своє рішення тим, що на час подання документів для проведення державної реєстрації керівник, який видавав і підписував довіреність від 14.09.2016 року від імені ТзОВ «Артхаус Буд», був увільнений зі своєї посади, тобто втратив повноваження, надані йому статутом товариства, а відтак, і уповноважені ним особи втратили право представляти інтереси товариства перед іншими особами.

Відтак, унаслідок розгляду скарги ТзОВ «Артхаус Буд», пояснень державного реєстратора, на засіданні комісії Головного територіального управління юстиції у Львівській області з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації 08.11.2016 року нею було частково задоволено скаргу заявника та прийнято рішення про тимчасове блокування доступу державному реєстратору до Єдиного державного реєстру.

Як вбачається з протоколу засідання комісії від 08.11.2016 року №14 та висновку розгляду скарги від 09.11.2016 року, комісія базувалася на тому, що документи на проведення реєстраційної дії були подані повноважною особою - представником за чинною довіреністю ОСОБА_3, позаяк звільнення керівника, який видавав довіреність не веде до її нечинності та припинення представництва, а тому висновок державного реєстратора щодо подачі документів особою, яка не має на це повноважень, та подальша відмова в державній реєстрації були необґрунтованими. Інших обґрунтувань свого висновку комісія Головного територіального управління юстиції у Львівській області з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації в протоколі засідання комісії від 08.11.2016 року №14 не навела.

Рішення комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області було оформлене (затверджене) наказом Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.11.2016 року №26.

Відповідно до п.1 цього наказу, було вирішено тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління державної реєстрації Львівської міської ради Кота Романа Івановича (суд бере до уваги невідповідність по батькові позивача та зазначеного у спірному наказі, проте оцінює це як описку, оскільки інші матеріали справи підтверджують, що воно стосувалося саме Кота Романа Ігоровича) до Єдиного державного реєстру на термін до 15.12.2016 року.

Державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління державної реєстрації Львівської міської ради Кіт Роман Ігорович, вважаючи таке рішення безпідставним, не погодився з ним та оскаржив до суду за цим позовом.

У зв'язку з чим, суд, вирішуючи даний спір, керуючись принципом змагальності сторін, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ураховуючи визначений законом обов'язок з доказування в такій категорії справи, виходить із наступного.

Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим законом.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державна реєстрація базується, зокрема, на таких основних принципах: обов'язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього закону.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державний реєстратор: 1)приймає документи; 2)перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 3)перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 4)проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5)веде Єдиний державний реєстр; 6)веде реєстраційні справи; 7)здійснює інші повноваження, передбачені цим законом.

Частинами 1, 2 ст.14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням. Якщо документи подаються особисто, заявник пред'являє свій паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України, або паспортний документ іноземця, або посвідчення особи без громадянства, або посвідку на постійне або тимчасове проживання. У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження.

Згідно з ч.4 ст.17 зазначеного вище Закону, для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подаються такі документи: 1)заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; 2)примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв'язку з юридичною особою; 3)примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) протоколу засідання керівного органу громадського формування, на якому відповідно до установчого документа було скликано засідання вищого органу управління, - у разі державної реєстрації змін до відомостей про громадське формування; 4)документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення відповідно до статуту громадського формування про внесення змін до Єдиного державного реєстру, - у разі державної реєстрації змін до відомостей про громадське формування; 5)відомості про керівні органи громадського формування (ім'я, дата народження керівника, членів інших керівних органів, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), посада, контактний номер телефону та інші засоби зв'язку) - у разі внесення змін до складу керівних органів; 6)документ, що підтверджує реєстрацію іноземної особи в країні її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського, судового реєстру тощо), - у разі змін, пов'язаних із входженням до складу засновників юридичної особи іноземної юридичної особи; 7)документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених ст. 36 цього закону; 8)установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі; 9)примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) передавального акта - у разі внесення змін, пов'язаних із внесенням даних про юридичну особу, правонаступником якої є зареєстрована юридична особа; 10)примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про вихід із складу засновників (учасників) та/або заява фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників), та/або договору, іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, та/або рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про примусове виключення із складу засновників (учасників) юридичної особи або ксерокопія свідоцтва про смерть фізичної особи, судове рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - у разі внесення змін, пов'язаних із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи.

Як визначено ч.ч.1, 2 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 1)документів, що подаються заявником для державної реєстрації; 2)судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»; 3)рішень, прийнятих за результатами оскарження в адміністративному порядку відповідно до ст.34 цього Закону.

Порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає: 1)заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника); 2)прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі; 3)виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі; 4)внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру; 5)перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 6)перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації; 7)прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об'єднання; 8)проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 9)формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів юридичної особи.

Статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» регламентовано питання відмови у державній реєстрації.

Так, за ч.1 цієї статті, підстави для відмови у державній реєстрації є наступні:

1)документи подано особою, яка не має на це повноважень;

2)у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії;

3)у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення про арешт корпоративних прав - у разі державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у зв'язку із зміною частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи;

4)не усунуто підстави для зупинення розгляду документів протягом встановленого строку;

5)документи суперечать вимогам Конституції та законів України;

6)документи суперечать статуту громадського формування;

7)порушено встановлений законом порядок створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи;

8)невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону;

9)щодо засновника (учасника) юридичної особи, що створюється, проведено державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;

10)щодо юридичної особи, стосовно якої подано заяву про державну реєстрацію змін до відомостей Єдиного державного реєстру, пов'язаних із зміною засновників (учасників) юридичної особи, проведено державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;

11)документи для державної реєстрації припинення юридичної особи подані: раніше строку, встановленого цим законом; щодо юридичної особи, що припиняється в результаті її ліквідації та є засновником (учасником) інших юридичних осіб та/або має не закриті відокремлені підрозділи; в Єдиному державному реєстрі відсутній запис про державну реєстрацію юридичної особи, утвореної шляхом реорганізації в результаті злиття, приєднання, поділу або перетворення; щодо акціонерного товариства, стосовно якого надійшли відомості про наявність нескасованої реєстрації випуску акцій; щодо юридичної особи - емітента цінних паперів, стосовно якого надійшли відомості про наявність нескасованих випусків цінних паперів; щодо юридичної особи, що ліквідується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; щодо юридичної особи, що реорганізується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та відсутній узгоджений план реорганізації юридичної особи; щодо юридичної особи, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування; щодо юридичної особи, стосовно якої надійшли відомості про відкрите виконавче провадження; щодо юридичної особи, стосовно якої відкрито провадження у справі про банкрутство.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що повідомлення про відмову у проведенні державної реєстрації повинно містити посилання на конкретну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також повинно бути зазначено, який саме пункт чи стаття поданого заявником документа (статуту, протоколу тощо) не відповідає нормам законодавства.

Згідно з ч.3 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», відмова у державній реєстрації з підстав, не передбачених цією статтею, а також відмова у державній реєстрації (легалізації) професійної спілки, її організації або об'єднання не допускається

Частиною 1 ст.34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду. Відповідно до ч.2 цієї статті, територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги: 1)на рішення (крім рішення, згідно з яким проведено реєстраційну дію), дії або бездіяльність державного реєстратора; 2)на дії або бездіяльність суб'єктів державної реєстрації. Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги стосовно державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації, які здійснюють свою діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган

Відповідно до ч.6 ст.34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1)відмову в задоволенні скарги;

2)задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а)скасування реєстраційної дії - у разі оскарження реєстраційної дії;

б)проведення державної реєстрації - у разі оскарження відмови у державній реєстрації;

в)виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором;

г)тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру;

ґ)анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру;

д)скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації;

е)притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є)направлення подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України.

Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ», «д» і «є» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть прийняти мотивоване рішення, в якому передбачити шляхи для задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

У зв'язку з чим, зважаючи на відмову державного реєстратора в проведенні державної реєстрації змін до відомостей про ТзОВ «Артхаус Буд», що не пов'язані зі змінами в установчих документах, враховуючи підстави для такої відмови, оскарження цієї відмови, рішення територіального органу Міністерства юстиції України за результатом розгляду скарги та його обґрунтування, суд відзначає наступне.

Так, позивач серед підстав для відмови у державній реєстрації послався на п.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» ствердивши, що особа, що подавала документи для реєстрації (ОСОБА_3.) не володіє належними повноваженнями, а представництво за довіреністю 14.09.2016 року на той час не може здійснюватися. Указаний висновок державного реєстратора базувався на тому, що директор ТзОВ «Артхаус Буд», який видавав і підписував довіреність від 14.09.2016 року, на час подання документів для реєстрації був увільнений з посади, отже він був позбавлений своїх повноважень, зокрема, щодо представництва товариства, а також такі повноваження втратили й усі інші представники, яких він уповноважував як керівник ТзОВ «Артхаус Буд». Відповідач же, розглядаючи скаргу ТзОВ «Артхаус Буд», з цим не погодився та визнав безпідставним таке обґрунтування державного реєстратора й ствердив про чинність відповідної довіреності від 14.09.2016 року та повноважність ОСОБА_3 як представника ТзОВ «Артхаус Буд».

Ураховуючи наведене, суд відзначає, що відповідно до ст.244 Цивільного кодексу України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно зі ст.246 Цивільного кодексу України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Відповідно до ст.248 Цивільного кодексу України, представництво за довіреністю припиняється у разі: 1)закінчення строку довіреності; 2)скасування довіреності особою, яка її видала; 3)відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4)припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5)припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6)смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; 7)смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення.

У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність.

Отже, у даному випадку, довіреність від 14.09.2016 року на право представництва ОСОБА_3 ТзОВ «Артхаус Буд», яка була видана строком на один рік й відомості щодо скасування якої відсутні, слід вважати такою, що була чинною на день подання представником документів для здійснення державної реєстрації - 30.09.2016 року.

Та ж обставина, що посадова особа, яка (відповідно до наданих їй установчими документами товариства повноважень) видавала довіреність, на той час була увільнена від такої посади та відтак утратила відповідні повноваження не є підставою для припинення представництва за довіреністю, оскільки обставини, передбачені ч.1 ст.248 Цивільного кодексу України в цьому випадку не наступали й виключеною є також можливість застосування ч.2 ст.248 Цивільного кодексу України, позаяк, представництво директором товариства ґрунтується не на довіреності, а на нормах законодавства та установчих документах відповідної юридичної особи.

Таким чином, суд приходить до переконання, що висновок відповідача про те, що представник ТзОВ «Артхаус Буд» ОСОБА_3 був належним чином уповноваженим на представництво юридичної особи на час подання документів для державної реєстрації є правильним, а отже, позивачем було безпідставно постановлено про зворотне та прийнято рішення про відмову в державній реєстрації за п.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

У той же час, суд відзначає, що відмова в проведенні державної реєстрації, яка була вчинена позивачем, базувалася й на інших підставах, а саме, крім зазначеного вище п.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», також і за п.5 ч.1 ст.28 цього Закону - у зв'язку з суперечністю поданих документів вимогам Конституції та законів України.

Як випливає зі змісту скарги ТзОВ «Артхаус Буд», яка була подана відповідачеві, скаржник також оскаржував відмову державного реєстратора про реєстрацію, яка була прийнята з цих причин також, вважаючи її безпідставною та стверджуючи про відповідність поданих документів вимогам чинного законодавства.

Проте, матеріалами справи не підтверджується, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області при прийнятті спірного рішення (наказу) розглянуло такі доводи скарги ТзОВ «Артхаус Буд» та проаналізувало вчинену відмову з підстав, визначених п.5 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» на предмет її правомірності та обґрунтованості.

У зв'язку з чим, суд звертає увагу на те, що відповідно до п.8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує, зокрема, чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах.

Отже, в цьому випадку, відповідачем не було вповні дотримано приписів закону щодо порядку та умов розгляду скарги на рішення державного реєстратора, оскільки ним не було розглянуто доводи скаржника щодо протиправності відмови в проведенні державної реєстрації на підставі п.5 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» і не було з'ясовано та вирішено питання про те, чи було оскаржуване рішення державного реєстратора прийнято на законних підставах у цій частині (тобто в частині застосування п.5 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

При цьому, суд ураховує подані в ході розгляду цієї справи пояснення відповідача щодо фактичної протиправності спірної відмови державного реєстратора в проведенні державної реєстрації і на підставі п.5 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а також звертає увагу на те, що в цій частині державний реєстратор порушив вимоги ч.3 ст.28 зазначеного Закону не посилавшись на конкретну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, який саме пункт чи стаття поданого заявником документа (статуту, протоколу тощо) не відповідає нормам законодавства. Проте суд одночасно наголошує на тому, що таке з'ясування правомірності чи протиправності рішення державного реєстратора повинно було здійснюватися саме під час розгляду Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області відповідної скарги та перед прийняттям відповідного рішення за її наслідком, а не на даному етапі (при розгляді справи в суді). Суд у цьому контексті підкреслює, що до повноважень адміністративного суду не належить здійснення тих функцій, які віднесені до відання інших органів влади (як от, до повноважень територіальних органів Міністерства юстиції України при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації), а компетенцією суду є перевірка їх законності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюване рішення не може вважатися правомірним, оскільки відповідачем не було проведено повний розгляд скарги на рішення державного реєстратора та не було перевірено його на предмет законності в частині відмови у державній реєстрації за п.5 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

У той же час, вирішуючи питання по суті заявлених вимог у цій справі та з'ясовуючи можливість задоволення даного позову, суд робить особливий наголос на обов'язковій необхідності досягнення в ході розгляду та вирішення адміністративної справи першочергового завдання адміністративного судочинства - відновлення порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Так, відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як же випливає з оспорюваної частини наказу Головного територіального управління юстиції у Львівській області №26 від 09.11.2016 року, останнім було вирішено тимчасово заблокувати позивачеві доступ до Єдиного державного реєстру строком до 15.12.2016 року.

Отже, на час вирішення цієї справи, оспорюване рішення вичерпало свою дію, позаяк, строк обмеження в користуванні Єдиним державним реєстром сплив.

Таким чином, задоволення цього позову й скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Львівській області №26 від 09.11.2016 року в частині тимчасового блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру не матиме своїм наслідком відновлення порушених прав, свобод та інтересів позивача, оскільки правовідносини, що могли би їх порушувати (блокування доступу до Єдиного державного реєстру), припинилися, у зв'язку з чим у позові слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки такі витрати відповідачем не підтверджені, вони на позивача не покладаються.

Керуючись ст.ст.7-11, 14, 69-72, 86, 94, 143, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 січня 2017 року.