Справа № 806/2525/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м.Житомир справа № 806/2525/16

категорія 3.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

представник позивача ОСОБА_1,

представники відповідача Свінціцька Г.В., Феськова Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправними та скасування постанов від 18.10.2016 р. №ЖИ 121/06-09-051/0728, №ЖИ 122/06-09-051/0728,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправними та скасування постанов від 18.10.2016 р. №ЖИ 121/06-09-051/0728, №ЖИ 122/06-09-051/0728 про накладання штрафу.

В судовому засіданні представник Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, Позивача по даній справі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і пояснила, що Відповідачем з грубими порушеннями вимог чинного законодавства та без дозволу КМ України була призначена та проведена позапланова перевірка Позивача з питань дотримання вимог законодавства про працю. За результатами такої перевірки, на думку представника Позивача, уповноважена особа Управління Держпраці у Житомирській області безпідставно прийшла до висновку про порушення вимог законодавства про працю в частині щодо порядку і строків виплати заробітної плати, не проведення Позивачем індексації заробітної плати найманим працівникам.

Крім того, на думку представника Позивача, винесення оскаржуваних постанов було здійснено без участі Позивача та без врахування його доводів.

Представники Відповідача, Управління Держпраці у Житомирській області, проти позову заперечили і пояснили, що дійсно в період з 27.09.2016року по 28.09.2016року уповноваженою посадовою особою була проведена позапланова перевірка Позивача з питань дотримання вимог законодавства про працю. Така перевірка була зумовлена спільним рішенням ДФС України, Державної служби України з питань праці та Пенсійного фонду України від 14.06.2016року. Листом Державної служби України з питань праці від 22.07.2016року була надана згода Управлінню Держпраці у Житомирській області на проведення таких перевірок, в тому числі відносно Позивача. Перевірка проводилася безпосередньо на підставі наказу від 23.09.2016року та направлення від 23.09.2016року.

Про проведення такої перевірки був повідомлений Позивач, що підтверджується його підписом від 27.09.2016року на копії направлення на перевірку. Перевірка проводилася за участі Позивача, що також підтверджується його власноручно заповненою частиною акту про таку перевірку.

Як зазначили представники Відповідача, за результатами такої перевірки було встановлено ряд порушень Позивачем вимог законодавства про працю, що стали підставою для винесення припису від 28.09.2016року про усунення виявлених порушень, які Позивач усунув, та оскаржуваних постанов про застосування фінансових санкцій. Про дату, час і місце розгляду матеріалів перевірки Позивач був повідомлений листом від 06.10.2016року.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представників Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і підстав здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регулюються правовими нормами Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007 року N877-V (надалі - Закон N877-V), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і підстав накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення регулюються правовими нормами Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами пункту 2 статті 4 Закону N 877-V державний нагляд (контроль) може здійснюватися комплексно кількома органами державного нагляду (контролю), якщо їхні повноваження на здійснення чи участь у комплексних заходах передбачені законом. Такі заходи проводяться за спільним рішенням керівників відповідних органів державного нагляду (контролю).

Як встановлено в судовому засіданні, спірна перевірка відносно Позивача була зумовлена саме спільним рішенням ДФС України, Державної служби України з питань праці та Пенсійного фонду України від 14.06.2016року щодо вжиття заходів по запобіганню "тіньової" зайнятості та виплати доходів без сплати належних сум податків, зборів, внесків до бюджету (а.с.50-51).

Листом Державної служби України з питань праці від 22.07.2016року була надана згода Управлінню Держпраці у Житомирській області на проведення таких перевірок за інформацією Пенсійного фонду України, в тому числі відносно Позивача (а.с.46-47,52). Перевірка проводилася безпосередньо на підставі наказу від 23.09.2016року та направлення від 23.09.2016року на її проведення в період з 26.09.2016року по 28.09.2016року.

При цьому суд зазначає, що доводи представника Позивача про призначення та проведення Відповідачем вказаної перевірки без дозволу КМ України, тобто з порушенням мораторію встановленого на 2015 - 2016 роки щодо здійснення таких перевірок контролюючими органами, є хибними, так як не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Так, безспірно, Верховною Радою України 28.12.2014 прийнято Закон N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон N 71-VIII), відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень якого у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України.

Одночасно пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 N 76-VIII (далі - Закон N 76-VIII) передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Таким чином, законодавчим органом на період 2015 - 2016 років дійсно встановлено певні обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання контролюючими органами.

Однак, проаналізувавши наведені правові норми, що прийняті законодавцем одночасно, суд вважає, що норми Закону N 76-VIII, зокрема, щодо обмежень у проведенні перевірок, є загальними та стосуються всіх контролюючих органів, тоді як норми Закону N71-VIII, є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів, оскільки критеріями визначення переліку підприємств, на які такі обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності таких підприємств (виробництво чи імпорт підакцизних товарів).

Саме така оцінка положень вказаних вище нормативних актів робить логічною та послідовною позицію законодавчого органу, яким в один день прийнято різні за змістом норми щодо одних і тих самих правовідносин, зокрема, обмеження повноважень контролюючих органів у проведенні перевірок суб'єктів господарювання.

Крім того, із приписів вказаного Закону від 28 грудня 2014 року N 71-VIII убачається, що він направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, як і Податковий кодекс України у відповідності до пункту 1.1 статті 1 якого визначено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

При цьому наведеною нормою чітко визначено, що цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

За визначенням наведеним у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Водночас, згідно з пунктом 41.4 статті 41 цього Кодексу інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.

Судом встановлено, що Державна служби України з питань праці, не є органом сфера дії якого поширюється на сферу справляння податків і зборів, а тому норми Закону від 28 грудня 2014 року N 71-VIII правомірно не застосовано Відповідачем при призначенні та проведенні зазначеної перевірки відносно Позивача у вересні 2016року.

В судовому засіданні встановлено, що Позивач був належним чином повідомлений про таку перевірку, про що свідчить його підпис про отримання 27.09.2016року копії направлення.

Як зазначено в дослідженому судом акті перевірки, така перевірка проводилася в період з 27.09.2016р. по 28.09.2016року і за участі Позивача, про що свідчить власноручно заповнений Позивачем розділ вказаного акту "перелік питань для контролю дій державних інспекторів праці" та підпис Позивача в акті як особи, що брала участь в цій перевірці (а.с.53-58).

За результатами перевірки було виявлено, окрім інших, слідуючі порушення вимог законодавства про працю:

- заробітна плата найманим працівникам виплачувалася один раз на місяць, що протирічить вимогам статті 115 КЗпП України щодо виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата;

- остаточний розрахунок при звільненні 07.04.2016року ОСОБА_5 проведено не в день звільнення, а лише 10.05.2016року, що протирічить вимогам статті 115 КЗпП України щодо виплати всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, в день звільнення;

- не виплата працівникам ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заробітної плати за весь час щорічної відпустки не пізніше ніж за три дні до її початку, що протирічить вимогам ст.21 Закону України "Про відпустки";

- не проведення індексації заробітної плати за квітень 2016року працівникам ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_11, що протирічить вимогам ч.6 ст.95 КЗпП України.

Для усунення виявлених порушень 28.09.2016року Позивачу уповноваженою особою Відповідача був винесений відповідний припис.

Позивач вказаний припис не оскаржував, вказані недоліки, в тому числі щодо строків виплати заробітної плати та її індексації усунув, про що повідомив Відповідача листом від 27.10.2016року з долученням до нього відомостей про нарахування та виплату заробітної плати та її індексації (а.с.27).

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" врегульовано правовими нормами Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. N 509 (надалі - Порядок N 509.

Як зазначено в п.4, 6 Порядку N 509, справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд, про що письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам.

Рішення про розгляд вказаних справ Відповідачем було прийнято 06.10.2016року, про що Позивачу було направлено рекомендованим листом повідомлення про розгляд 18.10.2016року матеріалів про накладання штрафу за порушення законодавства про працю, які були встановлені в ході проведеної перевірки (а.с.59). Направлення Позивачу вказаного повідомлення підтверджується дослідженою в судовому засіданні квитанцією про таке рекоменндоване поштове повідомлення (а.с.60).

Зазначене свідчить про безпідставність доводів представника Позивача щодо порушення Відповідачем строків розгляду вказаних справ та неповідомлення Відповідача про дату, час і місце їх розгляду.

За результатами розгляду матеріалів перевірки уповноваженою особою, начальником Управління Держпраці у Житомирській області, відповідно до повноважень, передбачених п.2 Порядку N 509, 18.10.2016року були винесені оскаржувані постанови про накладення штрафу.

Так, як зазначено в оскаржуваній постанові №ЖИ122/06-09-051/0728 від 18.10.2016року, за допущені Позивачем порушення ст.115,116 КЗпП України та ст.21 Закону України "Про відпустки", що виразилися в недотриманні вимог вказаного законодавства щодо строків виплати заробітної плати найманим працівникам, в тому числі щодо строків їх виплат при звільненні, до Позивача відповідно до абз.3ч.2ст.265 КЗпП України застосовано штраф у розмірі 4350,00грн.

Ні в позові, ні в поясненнях представника Позивача в судовому засіданні не наведено жодних заперечень щодо самих порушень Позивачем вимог ст.115,116 КЗпП України та ст.21 Закону України "Про відпустки".

Відповідно до вимог абз.3ч.2ст.265 КЗпП України за порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Таким чином, оскаржувана постанова №ЖИ122/06-09-051/0728 від 18.10.2016року винесена на підставі та відповідно до повноважень, передбачених законодавством, з урахуванням всіх обставин, що мали місце при її прийнятті, а тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Як зазначено в оскаржуваній постанові №ЖИ121/06-09-051/0728 від 18.10.2016року, за допущені Позивачем порушення вимог ч.6 ст.95 КЗпП України, що виразилися в не проведенні індексації заробітної плати в квітні 2016року працівникам ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_11, до Позивача відповідно до абз.4ч.2ст.265 КЗпП України застосовано штраф у розмірі 87000,00грн.

Відповідно до коефіцієнтів індексації заробітної плати у 2016році, заробітна плати за вересень 2015року, як базовий період, підлягала індексації в квітні 2016року із коефіцієнтом 1,4% (19,29грн.).

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що такій індексації підлягала лише заробітна плата працівникам ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 Саме вказаним працівникам Позивачем на усунення порушень, зазначених в приписі від 28.09.2016року, була нарахована та виплачена індексації заробітної плати, що підтверджується дослідженою судом відомістю (а.с.29).

В судовому засіданні представники Відповідача також визнали, що їх висновок щодо проведення індексації заробітної плати іншим працівникам (ОСОБА_6 і ОСОБА_12.) був передчасним.

Відповідно до вимог абз.4ч.2ст.265 КЗпП України за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що Позивачем не проведено індексацією лише відносно чотирьох працівників, то Відповідачем правомірно відповідно до абзацу 4 частини другої статті 265 КЗпП України накладено на Позивача штраф лише в розмірі 58000,00грн. (1450 грн. х 10 х 4), а тому оскаржувана постанова №ЖИ121/06-09-051/0728 від 18.10.2016року підлягає скасуванню в частині накладання штрафу на Фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 в розмірі 29000,00грн. (відносно інших двох працівників).

Суд вважає безпідставними доводи представника Позивача про те, що усунення порушень Позивачем виключає підстави для застосування до нього вказаних штрафів. В частині 6 статті 265 КЗпП України прямо зазначено, що сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

Безпідставними є також доводи представника Позивача про відсутність підстав для проведення в квітні 2016року індексації заробітної плати за базовий період - вересень 2015року. Такі доводи ґрунтуються виключно на хибному трактуванні представником Позивача положень Постанови КМ України від 17 липня 2003 р. N 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".

Коефіцієнти індексації заробітної плати в 2016році, в тому числі в квітні 2016року виходячи із базового періоду - вересень 2015року, є загальновідомими і офіційно оприлюднені (а.с.99).

В розумінні вимог ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені Позивачем, який не є суб'єктом владних повноважень, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Заявою від 12.12.2016року Позивач відмовився від відшкодування йому судових витрат по даній справі у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправною та скасувати постанову начальника Управління Держпраці у Житомирській області №ЖИ 121/06-09-051/0728 від 18.10.2016 р. в частині накладання штрафу на Фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 в розмірі 29000,00грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 23 січня 2017 р.