Справа № 199/5760/16-а (2-а/199/153/16)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2017 рокусправа № 199/5760/16-а (2-а/199/153/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Кондратенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року у справі №199/5760/16-а (2а/199/153/16) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту населення та ліквідації наслідків на Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

15 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо відмови у видачі позивачу посвідчення інваліда війни, зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради видати позивачу посвідчення інваліда війни.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач у період з 05.03.1987 року по 20.03.1987 року приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, внаслідок чого отримав ушкодження здоров'я, які потягли за собою інвалідність 2 групи. Позивач зазначає, що в силу приписів Закону має право на пільги встановлені для інвалідів війни, як особа, яка приймала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та отримала інвалідність.

Постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо відмови в видачі позивачу посвідчення інваліда війни, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради видати позивачу посвідчення інваліда війни.

Додатковою постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року встановлено ОСОБА_1 статус інваліда війни, що є підставою для видачі посвідчення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилається на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права та просить оскаржувану постанову від 13 вересня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач заявляючи вимогу до відповідача про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення не надав до Управління правці та соціального захисту наведення АНД районної у м. Дніпропетровську ради належних документів, які б свідчили про наявність у нього права на пільги, які встановлені для інвалідів війни.

Від ОСОБА_1 на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції правомірним та обґрунтованим, судом вірно встановлено обставини справи та вірно вирішено заявлені вимоги по суті, відтак підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача, на думку ОСОБА_1 - відсутні.

Від третьої особи на електронну адресу суду також надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких Департамент з питань цивільного захисту населення та ліквідації наслідків на Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації зазначає, що лист Міністерства праці та соціальної політики, яким керувався відповідач при відмові позивачу в видачі посвідчення має рекомендаційний характер, натомість чинним законодавством передбачено право осіб, які приймали участь в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та отримали внаслідок цього інвалідність на отримання статусу інваліда війни. Позивач приймав участь в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та отримав внаслідок цього інвалідність 2 групи, тому має право на отримання статусу інваліда війни.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи для підтвердження свого статусу інваліда війни та отримання посвідчення позивач 20.07.2016 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради з відповідною заявою, до якої додав документи на підтвердження права на відповідний статус.

Листом від 26.07.2016 року №4066 відповідач відмовив ОСОБА_1 в видачі посвідчення через відсутність підстав для встановлення статусу інваліда війни, зокрема відповідач зазначив, що відсутніми є докази, а саме: наказ або розпорядження про участь позивача в одному з трьох Загонів Цивільної оборони, які приймали участь в ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС.

Правомірність та обґрунтованість дій відповідача при відмові ОСОБА_1 в видачі посвідчення інваліда війни є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах справи документи свідчать, що ОСОБА_1 був залучений до участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, також судом встановлено, що він є інвалідом ІІ групи, вказане у своїй сукупності є достатньою підставою для встановлення йому статусу інвалід війни.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією суду першої інстанції та вважає, що вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо невидачі йому посвідчення інваліда війни із зобов'язанням видати посвідчення інваліда війни не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року, що визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Приписами п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Згідно п. 2 даного Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, на підтвердження заявлених вимог позивач надав посвідчення потерпілого 1 категорії, довідку МСЕК про встановлення інвалідності, копія акту МСЕК, експертний висновок, довідку про направлення на ліквідацію наслідків Чорнобильської катастрофи, довідку з місця роботи на час залучення позивача до участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, копію наказу про направлення позивача в м. Чорнобиль, АЕС строком на 12 днів, копію разової перепустки.

Надані позивачем документи підтверджують, що позивач дійсно перебував в м. Чорнобилі у період з 05.03.1987 року по 16.03.1987 року, він брав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та його інвалідність пов'язана із дією факторів аварії на Чорнобильській АЕС.

Проте, в матеріалах справи не містяться документи на підтвердження факту залучення позивача до участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі формувань Цивільної оборони, як підстави для встановлення особі статусу інваліда війни у відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З урахуванням принципу адміністративного судочинства - офіційне з'ясування обставин справи, судом було вжито заходів з метою отримання доказів та їх документального підтвердження щодо залучення ОСОБА_1 до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме в складі Цивільних формувань. (а.с.97, 107)

Так, згідно відповіді Департаменту з питань цивільного захисту населення та ліквідації наслідків на Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, Департамент не володіє архівними документами, які б підтверджували участь окремих осіб в формування Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У відповіді Міністерства оборони України зазначено, що в архіві міністерства міститься інформація лише стосовно участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС осіб, які перебували у складі військових формувань .

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ч. 1 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відсутніми є докази на підтвердження залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вказане свідчить на користь відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

Відтак, на думку суду апеляційної інстанції, достатніми є підстави для скасування постанови АНД районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2016 року та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровська ради - задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року у справі №199/5760/16-а (2а/199/153/16) - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному протягом двадцяти днів у відповідності до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова