Справа № 321/1740/16-а
Суддя: Олійник М. Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1740/16-а
Провадження № 2-а/321/1/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Цаплі Г.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача Ільїної Л.Є.

представника відповідача Листунової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, заступника начальника - начальника Михайлівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області Ільїної Любові Євгеніївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, заступника начальника - начальника Михайлівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника - начальника Михайлівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області Ільїної JI.C № 19 від 16 грудня 2016 року про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550,00 гривень, а провадження у справі, - закрити за відсутністю складу правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю постанови про накладення адміністративного стягнення, винесеної за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 21 від 12 грудня 2016 року, передбачене ч. 5 ст. 165-1 КУпАП, складеного головним державним інспектором сектору доходів і зборів з фізичних осіб Михайлівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області без наявності відповідних повноважень, всупереч приписам п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП. Не погоджується позивач і з підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування за третій квартал 2016 року у сумі 764,79 гривен, який нею сплачено в останній день - 20 жовтня 2016 року. Крім того, згідно позову, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП оскільки не містить опису обставин, установлених при розгляді справи та зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просили задовольнити позов на підставах, викладених в адміністративному позові.

Відповідач Ільїна Л.Є. і представник відповідача Листунова К.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову у зв'язку з його необґрунтованістю. Крім того, Ільїна Л.Є. надала письмові заперечення, відповідно до яких нею винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 як фізичну особу - підприємця, згідно вимог діючого законодавства, з додержанням Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в зв'язку з порушенням позивачем строків сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування за третій квартал 2016 року. Ільїна Л.Є. також зазначає про правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення саме фіскальним органом на підставі ч. 2 ст. 255 КУпАП, а в зв'язку з винесенням постанови відносно позивача 24 лютого 2016 року за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП, зазначає про обґрунтованість притягнення позивача до відповідальності саме за ч. 5 ст. 165-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні адміністративного позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця та свідоцтвом платника єдиного податку.

12 грудня 2016 року відносно позивача головним державним інспектором сектору доходів і зборів з фізичних осіб Михайлівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області Листуновою К.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 165-1 КУпАП (а.с.7), згідно якого ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне страхування за третій квартал 2016 року у сумі 764,79 гривен та сплачено вказаний внесок не 19 жовтня 2016 року, а 20 жовтня 2016 року, що є порушенням п. 1,4 ч. 2 ст.6 РІІ, абз. 3 ч. 8 ст. 9 РІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-V1, відповідальність передбачена за ч. 5 ст. 165-1 КУпАП. Крім того, в протокол зазначено, що ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП постановою від 24 лютого 2016 року. Вказана обставина підтверджена також копією відповідної постанови, що міститься в матеріалах справи.

Постановою заступника начальника - начальника Михайлівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області Ільїної Л.Є. від 16 грудня 2016 року № 19, винесеною за результатами розгляду зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550,00 грн. (а.с. 8).

Стаття 165-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Так, згідно ч.ч. 3, 4 даної статті несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 165-1 КУпАП дії, передбачені частиною третьою або четвертою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від ста п'ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 234-2 КУпАП встановлено, що органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (ст. 165-1). Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники.

Згідно статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Приписами статті 255 КУпАП встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-19 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення від 12 грудня 2016 року відносно ОСОБА_1 був складений уповноваженою на те посадовою особою - головним державним інспектором сектору доходів і зборів з фізичних осіб Михайлівського відділення Токмацького ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи (ч.1 ст.284 КУпАП).

Аналіз наведених норм свідчить про існування певного порядку, при дотриманні якого орган (посадова особа) має повноваження приймати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року N 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платниками єдиного внеску відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону N 2464-VI є, зокрема, фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону N 2464-VI базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом N 2464-VI. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Єдиний внесок для зазначених платників, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону N 2464-VI фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Водночас, згідно з підпунктом 2 пункту 6 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 N 449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за N 508/26953, фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування можуть сплачувати єдиний внесок у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа кожного місяця поточного кварталу. При цьому суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, граничний термін сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування є саме 19 число місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У разі, якщо останній день сплати єдиного внеску припадає на вихідний, святковий день чи інший неробочий день, то останнім днем таких строків сплати єдиного внеску вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем (пункт 11 розділу IV Інструкції N 449), що зазначено у листі Державної Фіскальної Служби України від 29 жовтня 2015 року N 39858/7/99-99-17-03-01-17.

Відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно до ст. 26 зазначеного Закону посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність за: порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску; неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску; подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі, інших відомостей, передбачених цим Законом.

З тексту постанови заступника начальника - начальника Михайлівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 16 грудня 2016 року № 19 вбачається, що ОСОБА_1 була присутньою під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 165-1 КУпАП, та отримала копію постанови в день винесення.

З аналізу викладеного вбачається, що відповідачем дотримано порядок розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема передбачений положеннями ст. 268 КУпАП.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено в ході судового розгляду, дійсно мало місце порушення позивачем вимог законодавства щодо своєчасної сплати єдиного внеску, тому заступник начальника - начальника Михайлівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області Ільїна Л.Є., винісши постанову у справі про адміністративне правопорушення від 16 грудня 2016 року про притягнення позивача до адміністративного стягнення, діяла відповідно до норм чинного законодавства. Підстав для визнання постанови протиправною та скасування її судом не встановлено.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, в тому числі викладені в запереченнях відповідача, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, заступника начальника - начальника Михайлівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області Ільїної Любові Євгеніївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області М.Ю.Олійник