Справа № 233/4154/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Каліуш О.В.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

.

25 січня 2017 року справа №233/4154/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю представника позивача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2016 року у справі № 233/4154/16-а за позовом ОСОБА_3 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 23.08.2016 року звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.02.2016 року він звернувся до Костянтинівського міського центру зайнятості з метою стати на облік як безробітний. Співробітник Костянтинівського міського центру зайнятості відмовив у постановці на облік та не надав відповідний бланк для заповнення. Не погодившись з такими діями, він звернувся до відповідача з листом про надання йому письмової відповіді. Костянтинівським міським центром зайнятості було надано відповідь, в якій зазначено, що позивач звернувся до Костянтинівського міського центру зайнятості не з метою стати на облік як безробітна особа, а з метою отримання консультації.

Просив суд: визнати факт його звернення 01.02.2016 року до Костянтинівського міського центру зайнятості саме з метою постановки на облік його як безробітної особи; визнати дії Костянтинівського міського центру зайнятості щодо ненадання йому відповідного бланку для заповнення для постановки на облік його як безробітної особи незаконними; зобов'язати Костянтинівський міський центр зайнятості надати йому відповідний бланк для заповнення для постановки на облік його як безробітної особи.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2016 року у справі № 233/4154/16-а адміністративний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що строк звернення до суду з позовом ним не пропущено, оскільки рахувати строк позовної давності необхідно з дати отримання ним письмової відповіді Костянтинівського міського центру зайнятості, тобто з 06.04.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду 23.08.2016 року з адміністративним позовом, що підтверджується вхідною відміткою суду першої інстанції, в якому просив визнати факт його звернення 01.02.2016 року до Костянтинівського міського центру зайнятості саме з метою постановки на облік його як безробітної особи; визнати дії Костянтинівського міського центру зайнятості щодо ненадання йому відповідного бланку для заповнення для постановки на облік його як безробітної особи незаконними; зобов'язати Костянтинівський міський центр зайнятості надати йому відповідний бланк для заповнення для постановки на облік його як безробітної особи (а.с. 1).

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що з відповіді Костянтинівського міського центру зайнятості від 06.04.2016 року йому стало відомо про те, що відповідачем порушуються його права відносно надання йому статусу безробітного.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що предметом даного адміністративного позову є правомірність дій відповідача щодо ненадання позивачу 01 лютого 2016 року бланку для заповнення для постановки на облік як безробітної особи. Тобто, позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав 01.02.2016 року. Відповідно до ст. 99 КАС України позивач мав звернутися до суду в межах строку звернення до суду. Будь-яких фактичних обставин, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду з позовом у строки, встановлені ст. 99 КАС України, не навів, клопотання про поновлення строків звернення до суду не заявив. Крім того, суд зазначив, що не приймає твердження представника позивача про те, що ОСОБА_3 скористався досудовим порядком регулювання даного спору, оскільки ним не було зазначено, яким саме Законом передбачена можливість досудового порядку вирішення цього спору та яким порядком керувався при зверненні до відповідача

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо залишення адміністративного позову без розгляду є хибним.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про зайнятість населення» держава забезпечує реалізацію політики у сфері зайнятості населення шляхом: соціального захисту громадян у разі настання безробіття.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, фізичних осіб, що застосовують найману працю, а також дій або бездіяльності посадових осіб, що призвели до порушення права особи на зайнятість, відповідно до законодавства.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що 01.02.2016 року позивач звернувся до Костянтинівського міського центру зайнятості з метою стати на облік як безробітний, але йому не було надано відповідний бланк для заповнення для постановки на облік як безробітного.

23.03.2016 року позивач звернувся до Костянтинівського міського центру зайнятості з листом.

06.04.2016 року Костянтинівським міським центром зайнятості на зазначений лист надано відповідь, що, оскільки позивач з відповідною заявою не звертався, то Костянтинівським міським центром зайнятості не приймалися рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу. Також зазначено, що 01.02.2016 року за бажанням позивача йому було надано консультацію (а.с. 3).

В широкому розумінні досудовий порядок врегулювання спору - це врегулювання спірних питань між сторонами у позасудовому порядку (тобто будь-якому несудовому порядку).

Що стосується форми досудового врегулювання, то її теж немає чітко прописано в законодавстві. У кожній конкретній сфері правового регулювання в законодавстві можуть бути окремі положення щодо досудового врегулювання спору як альтернативі звернення до суду.

Статтею 55 Конституції України кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових осіб і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді позову з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку.

В разі, якщо особа зацікавлена вирішити питання саме у досудовому порядку, слід керуватись насамперед положеннями Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 р. (із змінами і доповненнями), який, зокрема, регулює питання реалізації права на оскарження дій посадових осіб, державних і громадських органів, а також іншими законодавчими актами, які регулюють конкретну сферу відносин, що є предметом спору.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє звернення позивача від 23.03.2016 року, без якого суд не може дати правильної правової оцінки при з'ясуванні обставин справи.

З аналізу ст. 99 КАС України вбачається, що початком шестимісячного строку звернення до суду є день коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

В листі від 06.04.2016 року Костянтинівський міський центр зайнятості стверджує, що 01.02.2016 року позивачу було надано консультацію, тобто в даному випадку перебіг строку звернення до суду обчислюється саме з моменту отримання позивачем письмової відповіді відповідача.

Отже, колегія суддів зазначає, що в даному випадку позивачем не було пропущено шестимісячний строк звернення до суду, оскільки перебіг такого строку обчислюється саме з моменту отримання позивачем письмової відповіді відповідача.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення щодо залишення адміністративного позову без розгляду прийшов до висновку, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. Суд в даному випадку повинен був встановити момент виникнення спірних правовідносин та перевірити всі доводи сторін і спиратися на беззаперечні письмові докази.

Крім того, частиною 3 статті 162 КАС України визначено, що якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

При цьому колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції при відкритті провадження у адміністративній справі припустився цілої низки процесуальних порушень і питання про поновлення чи продовження пропущеного строку взагалі залишилося поза його увагою.

З огляду на наведене, колегія суддів вбачає підстави для скасування ухвали про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199, ч. 2 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2016 року у справі № 233/4154/16-а - скасувати, направити справу для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 25 січня 2017 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко