Справа № 816/685/15-а
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/685/15-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, третя особа: Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку грошового утримання за період з 25 липня по 25 серпня 1986 року; зобов'язання провести перерахунок заробітної плати (грошового утримання) інваліду ІІ групи ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року згідно положень постанов Ради Міністрів Української РСР від 08 травня 1986 року №168-5, Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7, Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 07 травня 1986 року №524-156, Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195, Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року №153/10-43 про підвищену оплату у подвійному розмірі, кратність і нарахування премії у розмірі 60% від посадового окладу та видати відповідну довідку про грошове утримання здійсненого перерахунку для пред'явлення до органів Управління Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового утримання за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року та зобов'язано Головне управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області провести перерахунок грошового утримання (заробітної плати) ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року та видати довідку про грошове утримання з урахуванням перерахунку /а.с.204-209, т.1/.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року по справі №816/685/15-а скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено /а.с.101-104, т.2/.

Разом з цим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 жовтня 2016 року зазначені судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с.169-172/.

У ході нового розгляду справи у суді першої інстанції 08 грудня 2016 року, через канцелярію суду, позивач надав до суду заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просив визнати протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку грошового утримання за період з 25 липня по 25 серпня 1986 року; зобов'язання провести перерахунок грошового утримання за період з 25 липня по 25 серпня 1986 року, зобов'язати відповідача провести перерахунок заробітної плати (грошового утримання) інваліду ІІ групи за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року згідно положень постанов Ради Міністрів Української РСР від 08 травня 1986 року №168-5, Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7, Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 07 травня 1986 року №524-156, Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195, Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року №153/10-43, а також наказів МВС СРСР №0130 від 11 травня Д986 року, №0149 від 26 травня 1986 року, №0189 від 30 червня 1986 року та вказівки УПО МВС №3/7/1587 від 17 грудня 1986 року та МВС СРСР 1/5725 від 21 жовтня 1986 року з урахуванням подвійного розміру посадового окладу, використання коефіцієнту кратності 3 в 1-й зоні небезпеки Чорнобильської АЕС, нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні Чорнобильської АЕС із збільшенням у двічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3 в 1-й зоні небезпеки Чорнобильської АЕС, нарахування грошового забезпечення за час перебування в резерві у стані бойової готовності з урахування 1/3 тарифної ставки за годину перебування в резерві з урахуванням подвійного посадового окладу та коефіцієнту кратності 3 за перебування у першій зоні небезпеки Чорнобильської АЕС, зобов'язати відповідача видати довідку про грошове утримання та подати до суду звіт про виконання судового рішення /а.с.184-185, т.2/.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за роботу (службу) в зоні Чорнобильської АЕС за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року не відповідає фактичним обставинам, оскільки відповідачем не враховано положення окремих нормативно-правових актів часів Радянського Союзу, що не скасовані та є чинними.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутністю у зв'язку з тяжким станом здоров'я, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі /а.с.6, т.3/.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У своїх письмових запереченнях зазначав, що постанова Ради Міністрів УРСР від 08 травня 1986 року №168/5, постанова Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7, постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року №153/10-43, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, у довідці від 25 серпня 1986 року не зазначені. Наполягав на правомірності та обґрунтованості відмови у перерахунку. Доводи позивача про необхідність застосування вищенаведених нормативних актів є помилковим, оскільки зазначені нормативні акти поширюються на працівників безпосередньо зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а не на військовослужбовців органів внутрішніх справ, до числа яких входив позивач під час відрядження до м. Чорнобиля у 1986 році /а.с.218-224, т.2/.

У судовому засіданні 08 грудня 2016 року, у зв'язку реорганізацією управління Пенсійного фонду України у м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, суд протокольною ухвалою замінив третю особу на належну - Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Третя особа у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечила, надала клопотання про розгляд справи без участі представника /а.с.4, т. 3/.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом ІІ групи /а.с.9, т.1/.

У 1986 році позивач проходив службу у державній пожежній охороні у спеціальному званні рядовий внутрішньої служби на посаді пожежного СДПЧ-17 м. Лубни.

У період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року позивач виконував службові обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. За відпрацьований час було нараховане грошове забезпечення у розмірі 670,63 крб /а.с.15, т.1/.

25 грудня 2014 року позивач звернувся до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області із заявою щодо проведення перерахунку грошового забезпечення за період ліквідації аварії на ЧАЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року згідно первинної довідки від 25 серпня 1986 року про роботу в І зоні 32 доби.

Листом від 30 січня 2015 року №01/з-81/13 Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області повідомило про відсутність підстав для відповідного перерахунку /а.с.10, т.1/.

Однак, позивач не погодився із відмовою у проведенні перерахунку, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходила з такого.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, обмежившись цитуванням норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, не вдаючись до аналізу та дослідження фактів чи розповсюджуються зазначені норми законодавства на позивача, передчасно вказав на наявність у ОСОБА_1 права на перерахунок заробітної плати з урахуванням: премії у розмірі 60 % тарифної ставки, що повинна бути підвищена на 100 %, тобто вдвічі; подвійної оплати за роботу у вихідні дні, з урахуванням кратності зони небезпеки та обчислення за одну годину як 1/3 години робочого часу за період несення служби у стані бойової готовності, понад середньомісячної заробітної плати, у порівняннями із установленими чинним законодавством нормами.

Поряд з цим, як убачається з резолютивної частини рішення суду першої інстанції, судом не зазначено з урахуванням яких саме виплат відповідачу належить провести перерахунок заробітної плати позивача, хоча на такі виплати (премія, підвищений оклад) вказував у своїй позовній заяві позивач.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, зазначив, що позивачем не надано суду доказів фактичного отримання ним підвищеного окладу та премії за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року, а тому відсутні підстави для перерахунку його заробітку за вказаний період та видачі відповідної довідки.

Поряд з цим, колегія суддів вказує, що питання отримання/ не отримання позивачем зазначених премії та підвищеного окладу не стосується предмету дослідження у даній справі, оскільки спір, що виник між сторонами, стосується саме права позивача на відповідні нарахування та наявність підстав для їх включення до довідки, що подається до органів Пенсійного фонду України для призначення/перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У ході нового розгляду справи суд встановив, що даний спір стосується наявності підстав для проведення перерахунку грошового утримання ОСОБА_1 за період перебування останнього у І-й зоні небезпеки ЧАЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року та видачі оновленої довідки про заробіток.

При цьому суд зауважує, що питання фактичного нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового утримання з урахуванням нормативних актів з грифом "Таємно", прийнятих за часів Союзу РСР, не стосується предмету дослідження у даній справі, оскільки спір, що виник між сторонами, стосується саме права позивача на відповідні нарахування та наявність підстав для їх включення до довідки, що подається до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі №1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Таким чином позивач має право ініціювати в суді питання про правомірність нарахування йому грошового утримання за період перебування у І-1 зоні небезпеки ЧАЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року.

Суд зазначає, що умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Як зазначено у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 №03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 №10-769 повідомлено про зняття грифу "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 №1767-рс і від 11.12.1986 №2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 №168-5, від 10.06.1986 №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986, від 16.12.1986 №694-рс, від 06.01.1988 №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: №4с від 09.05.1986, №58с від 11.06.1986, №132с від 16.09.1986, №179с від 25.12.1986, №8с від 22.01.1988. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05.06.1986 №665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Разом з цим, відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7).

У свою чергу, підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7 передбачено обмеження розміру премії у 400 карб.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, пунктів 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (накази МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 та від 30.06.1986 №0189, вказівка МВС СРСР від 30.05.1986 №35з).

Крім того, на підставі вказівки МВС СРСР від 21.10.1986 №1/5725 видана вказівка ГУ ДПО від 17.12.1986 №3/7/1587 "Про компенсацію робітникам зведеного закону протипожежної служби за постійне перебування у місті Чорнобилі в резерві у стані бойової готовності", якою визначена тарифна ставка години надходження у стані бойової готовності, як одна третина години робочого часу з виплатою за обліковий період одинарної тарифної ставки, а робітникам із числа начальницького складу окладу за спеціальне звання.

До того ж, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.10.1986 №153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України" передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, визначено переліченими вище нормативно-правовими актами, що є діючими на даний час.

Згідно вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

*Тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Враховуючи наведене, суд відхиляє як необґрунтовані посилання відповідача на те, що на військовослужбовців органів УВС не поширює дію положення пунктів 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7.

Окрім того, зважаючи на особливий статус осіб, відряджених до зони Чорнобильської АЕС, безпідставними на переконання суду є доводи відповідача про необхідність застосування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року лише вимог Положення про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 року №090.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року виконував службові обов'язки у першій зоні Чорнобильської АЕС загалом 32 доби /а.с.14, т. 2/. У зазначений період позивач знаходився в м. Чорнобиль безвиїзно.

Позивач виконував службові обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року в І-й зоні небезпеки ЧАЕС.

Як встановлено зі змісту витягу з наказу Управління внутрішніх справ виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів від 16 вересня 1986 року №105 л/с "По особовому складу" на дату відрядження до м. Чорнобиль позивач перебував на посаді рядового внутрішньої служби пожежної 17-ї воєнізованої частини м. Лубни /а.с.12, т.1/.

Позивач в позовних вимог просить провести перерахунок з урахуванням, зокрема нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні Чорнобильської АЕС із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць /підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7/.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, пунктів 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (накази МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 та від 30.06.1986 №0189, вказівка МВС СРСР від 30.05.1986 №35з).

Таким чином, з аналізу вказаних норм вбачається, що кратність застосовувалась до тарифної ставки, до складу якої премія не входила, тобто, застосування коефіцієнту кратності до обчислення премії за бездоганну службу в зоні ЧАЕС нормативними актами передбачено не було.

Крім того, позивач просить зобов'язати провести перерахунок, крім іншого, з урахуванням подвійного розміру посадового окладу, при цьому посилається на постанову ВЦРПС від 07 травня 1986 року №524-156.

Абзацом 2 пункту 1 постанови ВЦРПС від 07 травня 1986 року №524-156 передбачено виплату військовослужбовцям воєнних частин і органів Комітету державної безпеки СССР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, виконуючим службові обов'язки в зоні Чоронобильської АЕС, службові оклади по військовому або спеціальному званню в подвійному розмірі.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що він відноситься до осіб, що визначені абзацом 2 пункту 1 постанови ВЦРПС від 07 травня 1986 року №524-156.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що розрахунок грошового забезпечення позивача за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року має проводитись з урахуванням приписів всіх зазначених вище нормативних актів, якими врегульовано порядок оплати праці робітників та службовців з нарахуванням премії у розмірі 60% тарифної ставки, що повинна бути підвищена на 100%, тобто вдвічі, а також подвійною оплатою за роботу у вихідні дні, з урахуванням кратності І-ї зони небезпеки та обчислення за одну годину як 1/3 години робочого часу за період несення служби у стані бойової готовності, понад середньомісячної заробітної плати, у порівняннями із установленими чинним законодавством нормами.

Разом з цим, як встановлено зі змісту довідки ТУ МНС України в Полтавській області від 11 березня 2013 року вих. №83-260/70 /а.с.15, т.1/, при розрахунку грошового утримання позивача враховано збережена та нарахована заробітна плата, з застосуванням коефіцієнта кратності 3 за І зону небезпеки, умовно перерахована виплата за час перебування у резерві в стані бойової готовності з розрахунку 1/3 одинарного посадового окладу за одну годину перебування у резерві (16 годин).

Будь-які інші нарахування ТУ МНС України в Полтавській області не здійснювались.

Згідно з частиною третьою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до положень пункту 3 названого Порядку у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

У разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

В усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. N 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку /пункт 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи/.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що неврахування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні Чорнобильської АЕС перелічених вимог безпосередньо впливає на призначення пенсії ОСОБА_1

За таких обставин, суд констатує, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у проведенні перерахунку грошового утримання останнього за період перебування у І-й зоні небезпеки ЧАЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року та видачі оновленої довідки із зазначенням:

- використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ СРСР від 26 травня 1986 року №0149 "Про додаткові виплати особовому складу органів і внутрішніх військ МВС СРСР, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС";

- застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово;

- розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби;

- нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС зі збільшенням у двічі з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови ради Міністрів УРСР і Української республіки Ради професійних спілок від 10 червня 1986 року №207-7;

- подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки Чорнобильській АЕС.

Позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання відповідача в установлений судом строк з дня набрання рішенням суду законний сили подання звіту про виконання судового рішення, суд дійшов такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом наведеної норми встановлення обов'язку суб'єкта владних повноважень подати до суду звіт про виконання судового рішення є правом суду, що розглядає справу, та може застосовуватись у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що відповідач буде ухилятись чи навмисно затягувати виконання судового рішення.

У даній справі відповідні обставини відсутні, а тому суд не знаходить підстав для застосування заходів судового контролю, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись статтями 7-11, 69-71, 86, 94, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області щодо відмови у перерахунку заробітної плати (грошового утримання) ОСОБА_1 за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року.

Зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області провести перерахунок грошового утримання ОСОБА_1 за період роботи останнього з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС починаючи з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року з урахуванням:

- використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ СРСР від 26 травня 1986 року №0149 "Про додаткові виплати особовому складу органів і внутрішніх військ МВС СРСР, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС";

- застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово;

- розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби;

- нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС зі збільшенням у двічі з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови ради Міністрів УРСР і Української республіки Ради професійних спілок від 10 червня 1986 року №207-7;

- подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки Чорнобильській АЕС.

Зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про грошове утримання з урахуванням проведеного перерахунку.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова можу бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 23 січня 2017 року.

Суддя І.Г. Ясиновський