Справа № 623/3163/16-а
Суддя: Одарюк М. П.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/3163/16-а
Номер провадження 2-а/623/27/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд в Харківській області

у складі головуючого судді: Одарюка М.П

при секретарі: Костенко В.В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора СРПП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и в :

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 (далі Відповідач) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі за відсутністю в діях складу правопорушення.

Зазначив, що 29 листопада 2016 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 8.7.3. Правил дорожнього руху, за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вважає постанову незаконною, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, оскільки вважає що він, рухаючись в м. Ізюмі на 626 км. автошляху Київ Харків Довжанський, розпочав маневр проїзду містку при дії зеленого сигналу світлофора (перед світлофором відсутня дорожня розмітка: стоп лінія та немає знаку стоп), який закінчувався і давав змогу пересікти міст. Побачивши що на іншій стороні містка почав свій рух грузовий вантажний автомобіль та інша колона автомобілів, він плавно загальмував та спрямував свій автомобіль у кормашек містка (який знаходився відразу за світлофором). Після проїзду колони позивач переїхав через міст, однак був зупинений відповідачем, який його звинуватив у порушенні правил Дорожнього руху, пояснення позивача не взяв до уваги та склав відповідну постанову.

Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав.

Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені, частиною другою статті 122 КУпАП, відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП розглядають органи Національної поліції.

Судовим розглядом встановлено, що постановою № 227722 серія ПС2 у справі про адміністративне правопорушення від 29.11.2016 року позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП ( а.с.7).

Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. (ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №227722 від 29.11.2016 року вбачається, що в ній не зазначено якими доказами підтверджується, що саме позивач скоїв дане правопорушення, а також зазначені докази не надані Відповідачем і суду.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що позивач, керуючи автомобілем Опель Омега проїхав міст на заборонений сигнал світлофору.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших додаткових доказів, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху позивачем відповідачем зібрано не було, постанова таких доказів не містить, також, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідачем в судове засідання надано не було.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами згідно ч.1 ст. 69 КАС України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин зазначених у постанові про адміністративне правопорушення суд вважає, що постанова № 227722 серія ПС2 від 29.11.2016 року підлягає скасуванню, а провадження по справі слід закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 72, 99, 100,104, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС України; ст.ст. 23, 12, 222, КУпАП; Правилами дорожнього руху,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати, як незаконну, постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 227722 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Ізюмського відділу поліції ГУНП в Харківській області (64300, м. Ізюм, вул. Правди, 5) на користь ОСОБА_2 (02.03.1989р. народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія МН 796845, виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 21.02.2006р., ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в строк десяти днів з дня проголошення постанови, з подачею копії апеляційної скарги до апеляційної інстанції.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк