Справа № 802/3826/14-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 р. м. Вінниця

Справа № 802/3826/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика Віталія Віталійовича,

представника позивача: Вініцької Б.А.,

представників третьої особи: Гарифулліна В.Л., Глівінської С.Й.,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2014 року Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (далі - позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду до участі в справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Вінницькій області, на підставі звернення гр. ОСОБА_6, 19.06.2014 проведена позапланова перевірка законності виконання гр. ОСОБА_5 будівельних робіт з будівництва господарської будівлі (гаражу) на присадибній ділянці по АДРЕСА_1. За результатами перевірки винесено приписи № 7-РВ та № 8-РВ від 19 червня 2014 року, які не виконані відповідачем, в зв'язку з чим гр. ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з постановами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області від 20 червня 2014 року № 181 та 15 серпня 2014 року № 248.

Враховуючи виявлені Інспекцією порушення та не виконання відповідачем вимог приписів щодо зупинення будівельних робіт та приведення об'єкта будівництва у відповідність до норм чинного містобудівного законодавства, позивач вимушений звернутись із даним позовом до суду про зобов'язання гр. ОСОБА_5 знести за власний рахунок самочинно збудовану господарську будівлю (гараж) на присадибній земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.06.2015, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.09.2015, позов задоволено та зобов'язано ОСОБА_5 знести за власний рахунок самочинно збудовану господарську будівлю (гараж), розташовану на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 ( а.с. 128 - 131, 178 - 179).

Не погоджуючись із судовими рішеннями, відповідач 28.09.2015 подала касаційну скаргу на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.06.2015 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.09.2015.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 25.06.2015 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.09.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення першої та апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції вказав, що судами попередніх інстанцій не було враховано всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, не надана належна оцінка фактичним підставам для звернення позивача до суду в співвідношенні з нормами ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України, які визначають випадки, у яких можливе постановлення судом рішення про знесення самочинного будівництва.

Наголошено, що закон не передбачає можливості знесення за рішенням суду житлового будинку, будівель, споруд чи іншого нерухомого майна, у разі якщо вони є самочинним будівництвом, як такі, що збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Між тим, підставою для звернення до суду Інспекції став встановлений перевіркою факт, що відповідач, без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, проводить роботи з будівництва господарської будівлі. Проте, для вказаного виду самочинного будівництва законом не передбачено можливості його знесення за рішенням суду ( а.с. 217 - 221 ).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, вказавши, що будівництво господарської будівлі (гараж) на присадибній земельній ділянці по АДРЕСА_1 здійснюється з істотним порушенням будівельних норм, оскільки у відповідача відсутні будь-які дозвільні документи на проведення будівельних робіт ( повідомлення про початок будівельних робіт, затверджений проект тощо ). На підставі зазначеного просила адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив з тих підстав, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом не враховано приписи ст. 376 Цивільного кодексу України та норми ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", зокрема щодо відсутності в даному випадку законодавчо визначених підстав для постановлення рішення про знесення самочинного будівництва. Разом з тим, не заперечував, що ОСОБА_5 дійсно розпочала будівельні роботи на власній земельній ділянці без подання до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Крім того наголосив, що діями ОСОБА_5 не порушено прав та інтересів третьої особи - гр. ОСОБА_6, оскільки будівництво здійснювалось відповідачкою на належній їй земельній ділянці, в той час як ОСОБА_6 не має правовстановлюючих документів щодо зазначеної земельної ділянки.

Представники третьої особи в судовому засіданні підтримали позицію представника позивача, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та власних заявах ( а.с. 36, 98 ), в зв'язку з чим вважали за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

19.06.2014 Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області, на підставі звернення ОСОБА_6 від 11.06.2014, проведена позапланова перевірка законності виконання будівельних робіт з будівництва господарської будівлі (гаражу) на присадибній земельній ділянці по АДРЕСА_1.

За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_5 на своїй присадибній ділянці по АДРЕСА_1 виконує роботи по влаштуванню фундаменту для гаражу і зазначені будівельні роботи виконуються без реєстрації Інспекцією повідомлення про початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Дане правопорушення зафіксовано в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 817-ПП від 19.06.2014 ( а.с. 5 ).

19 червня 2014 року на підставі акта перевірки № 817-ПП винесено припис № 7-РВ про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким, з метою усунення виявлених порушень, вимагається у термін до 19.12.2014 привести об'єкт у відповідність до вимог чинного законодавства, та припис № 8-РВ про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким, з метою усунення виявлених порушень, вимагається призупинити роботи з будівництва гаража до виконання вимог припису № 7-РВ від 19.06.2014 ( а.с. 6 - 7 ).

19 червня 2014 року головним державним інспектором відділу по Центральному регіону та ліцензування управління контролю за будівництвом об'єктів та державного ринкового нагляду № 2 інспекції держархбудконтролю у Вінницькій області Котляром Р.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що ОСОБА_5 на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 виконуються будівельні роботи без реєстрації інспекцією держархбудконтролю у Вінницькій області повідомлення про початок виконання будівельних робіт, чим порушуються приписи п. 1. ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" ( а.с. 8 ).

20 червня 2014 року заступник начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області Фурдипал А.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення від 19.06.2014, постановив визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, та накласти на ОСОБА_5 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн. (а.с. 9 ).

23 червня 2014 року ОСОБА_5 сплатила штраф у повному обсязі ( а.с. 10 ).

04 серпня 2014 року начальником відділу по Центральному регіону та ліцензування по Центральному регіону та ліцензування управління контролю за будівництвом об'єктів, та державного ринкового нагляду № 2 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області Табунчик Л.В., на підставі наказу № 1 від 08.01.2014 та заяви ОСОБА_6, проведено позапланову перевірку дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо законності будівництва господарської споруди (гаражу) по АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 1066-ПП від 04.08.2014 висновками якого встановлено, що на час перевірки будівельні роботи на вищезазначеному об'єкті не проводяться, але об'єкт має два поверхи з цегли та віконними отворами, що свідчить, що об"єм виконаних будівельних робіт змінився від останньої перевірки. Даний факт показує, що у період з 19.06.2014 по 01.08.2014 будівельні роботи виконувалися. Зазначене свідчить, що вимоги припису № 8-РВ не виконано, чим порушено п. 3. ч. 4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" ( а.с. 11 ).

04 серпня 2014 року начальником відділу по Центральному регіону та ліцензування по Центральному регіону та ліцензування управління контролю за будівництвом об'єктів, та державного ринкового нагляду № 2 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області Табунчик Л.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що ОСОБА_5 не виконала вимоги припису № 8-РВ від 19.06.2014, а саме не зупинила будівництво та продовжує виконання будівельних робіт, чим порушує п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (а.с. 12 ).

15 серпня 2014 року заступник начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області Фурдипал А.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення від 04.08.2014, постановив визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. ( а.с. 13).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з такого.

Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 (далі - Порядок), визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами, а саме посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Відповідно до пункту 16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (п. 17 Порядку).

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, об'єкти будівництва є самочинними у випадках наявності однієї із вказаних умов:

- збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

- збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи;

- збудовані або будуються без належно затвердженого проекту;

- збудовані або будуються з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

При цьому, випадки, у яких можливе постановлення судом рішення про знесення самочинного будівництва, визначені частинами 4, 7 статті 376 ЦК України та статтею 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Так, відповідно до статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Згідно з частинами 4, 7 статті 376 ЦК України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливою або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Отже, за змістом вказаних норм постановлення судом рішення про знесення самочинного будівництва може мати місце у разі:

- якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб;

- істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб;

- істотного порушення будівельних норм і правил.

До того ж, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил судовому рішенню про знесення самочинного будівництва має передувати рішення суду, яким зобов'язано особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. При цьому, у вказаних випадках судове рішення про знесення самочинного будівництва може бути постановлено, якщо проведення перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення.

Таким чином, закон не передбачає можливості знесення за рішенням суду житлового будинку, будівель, споруд чи іншого нерухомого майна, у разі якщо вони є самочинним будівництвом, як такі, що збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, судом встановлено, що підставою для звернення до суду Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області став виявлений перевіркою факт, що відповідач, без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, проводить роботи з будівництва господарської будівлі.

Такі висновки зафіксовані в актах перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 817-ПП від 19.06.2014 та №1066-ПП від 04.08.2014, оформлених за наслідком проведених первинної та повторної перевірок дотримання гр. ОСОБА_5 вимог законодавства при здійсненні будівництва господарської будівлі (гараж), розташованої на належній їй присадибній ділянці по АДРЕСА_1.

Зокрема, актами перевірок зафіксовано, що присадибна ділянка по АДРЕСА_1, на якій проводились роботи з будівництва господарської будівлі (гараж), належить на праві власності гр. ОСОБА_5 (свідоцтво про право власності від 10.06.2003 року № 455 ).

Крім того, зазначена в актах перевірки інформації свідчить про проведення відповідачем будівельних робіт за вищезазначеною адресою без реєстрації Інспекцією держархбудконтролю у Вінницькій області повідомлення про початок виконання будівельних робіт, чим порушено п.1 ч. 1 ст. 34 Закону України " Про регулювання містобудівної діяльності". Вказаний факт не заперечувався і представником відповідача в судовому засіданні.

Таким чином, аналізуючи викладені в актах перевірки № 817-ПП від 19.06.2014 та №1066-ПП від 04.08.2014 порушення, допущені ОСОБА_5 при здійсненні будівництва вищезазначеної господарської будівлі (гаражу), останні слід кваліфікувати як самочинне будівництво, тобто проведення будівництва за відсутності відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Проте, для вказаного виду самочинного будівництва законом не передбачено можливості його знесення за рішенням суду.

В ході судового розгляду справи обґрунтовуючи підстави пред"явлення даного позову з вимогою про зобов"язання відповідача знести за власний рахунок самочинно збудовану господарську будівлю (гараж), розташовану на присадибній ділянці по АДРЕСА_1, представник позивача також посилалась на виконання ОСОБА_5 будівельних робіт з істотним порушенням будівельних норм і правил, зокрема недотримання відповідачем вимог частини 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", таким чином ототожнюючи будівництво, яке здійснюється без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, та будівництво з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Проте, суд зауважує, що вказана норма закону не відноситься до державних будівельних норм і правил, якими є зібрання основних нормативних вимог і положень, які регламентують проектування і будівництво в усіх галузях.

Статтею 1 Закону України від 05.11.2009 року № 1704-VI "Про будівельні норми" передбачено, що будівельні норми - затверджений суб'єктом нормування підзаконний нормативний акт технічного характеру, що містить обов'язкові вимоги у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано будь - яких доказів, які б свідчили про здійснення ОСОБА_5 спірного будівництва з істотним порушенням будівельних норм та правил. Не зафіксовані такі порушення і в актах перевірок, приписах та протоколах про адміністративне правопорушення, що долучені позивачем до матеріалів адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем в даній адміністративній справі є передчасними та не співрозмірні з допущеними відповідачем при здійсненні будівництва господарської будівлі (гараж), розташованої на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, відповідно до ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що встановлені фактичні обставини справи в сукупності з вище викладеними правовими нормами свідчать про відсутність законодавчо визначених підстав для знесення самочинно збудованої господарської будівлі (гараж), розташованої на присадибній ділянці по АДРЕСА_1, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя / підпис / Заброцька Людмила Олександрівна

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар