Справа № 815/4436/16
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4436/16

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Романішина В.Л.,

судді - Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у справі за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Катрал Південь" про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом до ТОВ "Катрал Південь" про стягнення 30347,88 гривень адміністративно-господарських санкцій.

Свої позовні вимоги Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів обґрунтувало несплатою відповідачем коштів у добровільному порядку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні даного позову.

В апеляційній скарзі Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості даного позову та відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2016 року ТОВ "Катрал Південь" подано до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою № 10-ПІ /а.с. 6/.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Тобто, відповідною нормою для підприємств, установ, організацій, зокрема, встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Як вбачається зі списку працюючих інвалідів-штатних працівників, які мали інвалідність та були зайняті на підприємстві у 2015 році, у вказаний період товариством з обмеженою відповідальністю "Катрал Південь" працевлаштовано таких інвалідів: ОСОБА_1 (12 місяців), ОСОБА_2 (12 місяців), ОСОБА_3 (12 місяців), ОСОБА_4 (12 місяців), ОСОБА_5 (12 місяців), ОСОБА_6 (11 місяців) (а.с. 7). Таким чином, (12+12+12+12+12+11):12=5,916=6.

Позивачем зроблено висновок, що у відповідності з нормативом місць призначених для працевлаштування інвалідів, відповідач повинен був створити 7 робочих місць, однак створив 6, відтак відповідно до чинного законодавства норматив робочих місць по працевлаштуванню інвалідів протягом звітного 2015 року відповідачем не виконано.

Суд не погоджується із зазначеними твердженнями позивача та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, товариством з обмеженою відповідальністю "Катрал Південь" працевлаштовано шість працівників, які мали інвалідність. Крім того, протягом звітного періоду відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ "Катрал Південь" інформувалась державна служба зайнятості про створення (пристосування) 3 робочих місць для працевлаштування інвалідів та про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інвалідів, однак на адресу відповідача інваліди у 2015 році не направлялись.

Так, наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2016 р. затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", відповідно до п. 2.1 якого форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Статтею 20 Закону № 875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим у статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням фонду соціального захисту інвалідів адміністративно - господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

З аналізу зазначених норм вбачається, що на підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, покладено такі обов'язки: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; якщо середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

При цьому, обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч. 1 ст. 18 Закону № 875-XIІ.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Катрал Південь" 23.06.2015р. подано звітність за формою №3-ПН (затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2016 р.) щодо інформації про попит на робочу силу (вакансії), із зазначенням інформації про робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів. В матеріалах справи наявна звітність №3-ПН, що подавалась до Одеського міського центру зайнятості (вх. №856 від 23.06.2015р.) (а.с. 41). Однак, як зазначено відповідачем у запереченнях проти позову, Одеським міським центром зайнятості протягом 2015р. не було направлено на працевлаштування до ТОВ "Катрал Південь" жодного інваліда. Вказані обставини позивачем не спростовані належними та допустимими доказами.

В матеріалах справи міститься лист Одеського міського центру зайнятості від 10.11.2016р. (вих. № 2901/19/06), яким на виконання ухвали суду повідомлено, що згідно заявленої ТОВ "Катрал Південь" вакансії на вказане підприємство Одеським міським центром зайнятості відповідно до інформації про потребу у працівниках від 23.06.2015р. було видане направлення на працевлаштування особі, яка не є інвалідом, в зв'язку з чим підприємством було відмовлено в її працевлаштуванні. З направлення на працевлаштування № 0003001 від 01.07.2015 р., виданого Одеським міським центром зайнятості ОСОБА_7, вбачається, що остання не належить до категорії громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню та не є інвалідом.

Згідно з ч. 1 ст.217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, внаслідок застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 цієї статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Отже, за умови виконання підприємством обов'язку щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, своєчасного інформування центру зайнятості про наявність вакантних посад, а також за відсутності даних про відмову інваліду у прийнятті на роботу, правові підстави для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Катрал Південь" на адресу Одеського міського центру зайнятості 23.06.2015р. (вх. № 856) подано інформацію про попит на робочу силу (3 вакансії, а саме інваліди на посади операторів з комплексного обслуговування та надання послуг на АЗС), актуальність яких періодично підтверджувалася у телефонному режимі (а.с. 40-41).

Згідно п.4 ч.3 ст.50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію, зокрема, про попит на робочу силу (вакансії).

Відповідачем дотримано вимоги п.4 ч.3 ст.50 Закону України "Про зайнятість населення" та пункту 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" щодо подання інформації про попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до ч.2 ст.20 Закону 875-XII порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Законом України від 23 лютого 2006 року № 3483-IV "Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість" Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" № 875-ХІІ доповнено статтею 18-1, за змістом якої пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Відповідно до приписів ст. 18-1 Закону 875-XII державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань. З наведеного випливає, що роботодавець не зобов'язаний здійснювати фактичний пошук інвалідів для їх працевлаштування, оскільки законодавством такий обов'язок покладається на державну службу зайнятості.

Отже, враховуючи вимоги Закону підприємство може бути звільнено судом від відповідальності щодо сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів, лише якщо воно своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем у 2015 році було вжито заходів зі створення робочих місць для інвалідів та повідомлено відповідно до законодавства органи працевлаштування про створення відповідних робочих місць, суд дійшов висновку, що у 2015 році відповідачем було вжито заходів для недопущення правопорушення у вигляді недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості, передбаченій ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", відтак відповідач не має нести відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

При прийнятті рішення суд враховує положення ст.244-2 КАС України щодо обов'язковості рішення Верховного Суду України, прийнятого за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, та, зокрема, постанови Верховного Суду України від 31 січня 2011 року (справа № 21-60а10), від 20 червня 2012 року (справа № 21-60а11), в яких зазначається, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування. Разом з тим суд зазначає, що відповідач повинен здійснити всі залежні від нього заходи щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість даного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у справі за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Катрал Південь" про стягнення 30347,88 гривень адміністративно-господарських санкцій - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/