Справа № П/811/1535/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року Справа № П/811/1535/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі головуючого - судді Хилько Л.І., суддів Момонт Г.М. та Притули К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Адвенго Люкс" (позивач) до Державної фіскальної служби України (відповідач - 1), Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві (відповідач - 2), Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (відповідач - 3) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить, з урахуванням зміни (уточнення) позовних вимог (а.с.9-19):

1) визнати протиправними дії відповідача-1 щодо не прийняття та не реєстрації 20.10.2016 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 1 від 19.10.2016 року в її кількісних та вартісних показниках; зобов'язати відповідача-1 зареєструвати та враховувати прийнятою в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 19.10.2016 року протягом операційного дня - 20.10.2016 року о 09:53:09 год., в її кількісних та вартісних показниках;

2) визнати протиправними дії відповідача-2 щодо не прийняття та не реєстрації податкових декларацій з ПДВ з додатками за червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2016 р. з їх показниками; зобов'язати відповідача-2 зареєструвати та враховувати прийнятими податкові декларації з ПДВ з додатками за звітний період:

червень 2016 року - 20.07.2016 р. в 16:56:45 з її показниками;

липень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:36:18 з її показниками;

серпень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:38:38 з її показниками;

вересень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:41:03 з її показниками;

жовтень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:42:41 з її показниками;

3) зобов'язати відповідача-3 враховувати прийнятими податкові декларації ПДВ з додатками, направлені на реєстрацію в електронному вигляді, а саме:

за червень 2016 року - з 20.07.2016 р. в 16:56:45 з її показниками;

за липень 2016 року - з 09.11.2016 р. в 15:36:18

за серпень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:38:38 з її показниками;

за вересень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:41:03 з її показниками;

за жовтень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:42:41 з її показниками.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між товариством та відповідачем-2 було укладено Договір про визнання електронних документів від 20.05.2016 р. №200520161. Так, в липні 2016 р. ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві було вчинено ряд протиправних дій по відношенню до позивача, в тому числі протиправно технічно заблоковано можливість подання ТОВ податкової звітності в електронному вигляді, заблоковано можливість реєстрації податкових накладних. Зокрема, при направленні документів в електронному вигляді до органів ДФС України на реєстрацію почали надходити квитанції № 1, в яких містились відмови в прийнятті всіх документів з єдиною та не передбачуваною чинним законодавством України "підставою" - "Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності".

Після взяття на облік в Кіровоградській ОДПІ, між товариством та відповідачем-3 було укладено Договір про визнання електронних документів від 29.08.2016 №290820162. Однак, у період з 29.08.2016 по день звернення до суду всі податкові документи (податкова звітність та податкові накладні), які були направлені в електронному вигляді на реєстрацію на підставі цього Договору, повертались з відмовою із єдиною та не передбаченою чинним законодавством України "підставою" - "Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності".

Таким чином, всупереч фактам, які підтверджують дію Договорів від 20.05.2016 р. № 200520161 (у період з 20.05.2016 р. по дату укладення нового Договору) та від 29.08.2016 р. № 290820162 (у період з 29.08.2016р. по день звернення до суду) відповідачами було вчинено протиправні дії щодо не прийняття та не реєстрації податкових документів, направлених на реєстрацію в електронному вигляді на підставі діючих Договорів про визнання електронних документів.

Заперечуючи проти позову відповідач-1 зазначив, що законодавством не врегульовано вирішення питання щодо конкретного формулювання причин відмови у прийнятті податкових накладних, вчинення вказаних дій (прийняття/не приймання податкових накладних надісланих саме засобами електронного зв'язку на рівні ДФС) відбувається автоматично з урахуванням особливостей електронного декларування (а.с.80-84).

Представник відповідача-2 з поданих заперечень також зазначив, що у зв'язку із закінченням або зміною на новий посилений сертифікат відкритого ключа директора товариства, до закінчення терміну дії попереднього посиленого сертифікату та із зміною місця реєстрації платника, дія договору укладеного з позивачем та ДПІ припинена 29.08.2016 року відповідно до умов дії договору. Крім того, представник також просив врахувати інформацію, яка яскраво свідчить про фіктивність позивача (а.с.87-91, 218-221).

Представник відповідача-3 пояснив, що між Кіровоградською ОДПІ і позивачем укладено Договір про визнання електронних документів від 29.08.2016 № 290820162, припинення дії якого не ініційовано податковим органом (а.с.223).

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників та всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ТОВ "Адвего Люкс" (код 40380354) перебувало на обліку у ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві з обліковим станом "45" - платник до кінця року (неосновне місце обліку). Станом на 01.12.16 р. товариство зареєстроване за податковою адресою: 25014, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Руслана Слободянюка, 213-В, офіс 3.

Судом встановлено те, що між позивачем та відповідачем-2 було укладено Договір про визнання електронних документів від 20.05.2016 р. №200520161 (а.с.21-23).

20.07.2016 р. в 16:56:45 товариством було подано в електронному вигляді податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2016 року (а.с.166-169), яка згідно квитанції №1 не була прийнята у зв'язку із помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: - . Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності" (а.с.24).

При цьому, згідно до інформації відповідача - 2, товариство мало можливість подавати звітність в електронному вигляді до 29.08.2016 р. відповідно до чинного законодавства, яке діяло з дати укладення договору до закінчення дії посилених сертифікатів директора (а.с.131, 136, 145).

Як зазначив представник позивача, враховуючи вищевказане товариством було прийнято рішення про зміну місцезнаходження.

Після взяття на облік в Кіровоградській ОДПІ, між позивачем та відповідачем-3 укладено Договір про визнання електронних документів від 29.08.2016 р. № 290820162 (а.с.25-27).

В подальшому, 20.10.2016 р. в 09:53:09 позивачем подано в електронному вигляді для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 19.10.2016 р. (а.с.156). Однак, згідно квитанції № 1 податкову накладну не прийнято у зв'язку із помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: . Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності" (а.с.28).

09.11.2016 р. позивачем направлено на реєстрацію в електронному вигляді на підставі Договору від 29.08.2016 р. №290820162 податкові декларації з податку на додану вартість, а саме:

- в 15:36:18 за липень 2016 року додатком №2 та додатком №5;

- в 15:38:38 за серпень 2016 року з додатком №2 та додатком №5;

- в 15:41:03 за вересень 2016 року з додатком №2;

- в 15:42:41 за жовтень 2016 року з додатком №2 (а.с.157-160, 166-176).

Натомість, податкові декларації з ПДВ, згідно квитанцій № 1 (а.с.29-32), не прийнято у зв'язку із помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: . Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності".

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що Кіровоградською ОДПІ неодноразово надавалась товариству письмова інформація про те, що укладений Договір оброблений позитивно 29.08.2016 р., що дає можливість платнику надсилати звітність в електронному вигляді (а.с.124, 126, 147). Чинність цього Договору підтверджено й Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області (а.с.138).

Так, договір про визнання електронних документів укладено у сфері податкових правовідносин, пов'язаних з порядком подання платником податкової звітності, а саме на підставі Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронний цифровий підпис", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу" від 26.05.2004 року № 680; постанови "Про затвердження Порядку застосування електронного цифрового підпису органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями державної форми власності" №1452 від 28.10.2004, а також наказу ДПА України "Про подання електронної податкової звітності" від 10.04.2008 року №233.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов'язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб'єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Згідно вимог ст. 14 Закону електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Так, позивач з метою реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних подав до єдиного вікна подання електронної звітності ДФС України засобами телекомунікаційного зв'язку податкову накладну №1 від 19.10.2016 р., виписану для ТОВ "Агро-Інкам-Трейд" (а.с.156). Водночас, згідно квитанції № 1 документ було доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 20.10.2016 р. в 09:53:09, однак не прийнято у зв'язку із помилкою: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: . Можливо розірвано Договір про визнання електронної звітності" (а.с.28).

Відповідно до вимог абз.1 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно із абз.3 та 4 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Абз.9 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України вказує, що якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю / покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Відповідно із абз.11 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

З огляду на викладене реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є обов'язком постачальника товарів чи послуг. При цьому, зазначеному обов'язку кореспондує обов'язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно із п. 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246 (далі - Порядок), причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, законодавством визначено виключні підстави для відмови у прийнятті податкової накладної.

У даному випадку, податкову накладну № 1 від 19.10.2016 р. не прийнято у зв'язку з помилкою, а саме: "Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: . Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності". Водночас, доказів, які б підтверджували, що в Єдиному реєстрі податкових накладних вже зареєстрована вказана податкова накладна з такими ж реквізитами або ж доказів порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до п.200-1.3 ст.201 Податкового кодексу України, суду не надано.

Також, відсутні докази й того, що податкова накладна містить помилки під час її заповнення або докази розірвання Договору про визнання електронної звітності.

Відтак, суд дійшов висновку про протиправну відмову у прийнятті податкової накладної № 1 від 19 жовтня 2016 року для реєстрації її у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Слід також зазначити, що Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зазначена податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. Отже, відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних впливає на правовий стан платників податків. Так, покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

Щодо не прийняття та не реєстрації податкових декларацій з ПДВ з додатками за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 р. з їх вартісними показниками, то суду зазначає наступне.

Відповідно до підпункту "в" п. 49.3 ст.49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Крім того, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України).

Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 р. №233, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 року за №320/15011, визначено загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису. Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Додатком 1 до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку затверджено примірний договір про визнання електронних документів, п.4 роз.6 якого визначено, що орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Отже, законодавчо обґрунтованими підставами для розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку є ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; або зміна платником податків місця реєстрації.

Відповідно п.16.1.3 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно до вимог п.49.1, 49.2 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

У п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України визначено податкову декларацію, розрахунок (далі - податкова декларація) як документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України).

Порядок подання податкової декларації до органів ДФС регулюється ст.49 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.49.8 ст.49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу.

Зі змісту п.49.8 ст.49 Податкового кодексу України випливає, що інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Як передбачено нормою абз.1 п.49.9. ст.49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно із п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Підпунктом 49.11.1 п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм п.п.48.3 і 48.4 ст.48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації (п.49.15 ст.49 Податкового кодексу України).

Згідно п.п.7.3-7.6 роз. ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233 "Про подання електронної податкової звітності", після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту). Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Як зазначалось судом, згідно до інформації відповідача - 2, товариство мало можливість подавати звітність в електронному вигляді до 29.08.2016 р. відповідно до чинного законодавства, яке діяло з дати укладення договору до закінчення дії посилених сертифікатів директора (а.с.131, 136, 145). Відповідач-3 також посилався на те, що укладений Договір оброблений позитивно 29.08.2016 р., що дає можливість позивачу надсилати звітність в електронному вигляді (а.с.124, 126, 147).

Чинність цього Договору підтверджено й ГУ ДФС у Кіровоградській області (а.с.138).

Відтак, матеріалами справи підтверджено факт дії Договору про визнання електронних документів від 20.05.2016 року № 200520161 (з 20.05.2016 р. по 29.08.2016 р.), від 29.08.2016 року № 290820162 (з 29.08.2016 р.). При цьому, до суду не надано доказів закінчення строку дії відповідного сертифіката або скасування/блокування посилених сертифікатів ключа платника ТОВ "Адвего Люкс".

Отже, вказані обставини свідчать про протиправні дії щодо не прийняття податкових декларацій з ПДВ з додатками за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 р. з їх вартісними показниками.

Згідно п.49.13 ст.49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Так, судом враховано Інформаційний лист Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року №1486/12/13-13, за змістом якого резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).

Беручи до уваги вищевказане податкові декларації позивача з податку на додану вартість за період червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 р. визнані судом такими, що були прийняті датою їх фактичного отримання ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. При цьому, за приписами частини другої статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті податкової накладної № 1 від 19.10.2016 року, а податкову накладну, складену товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ "Адвего Люкс" (код 40380354) № 1 від 19.10.2016 р. визнати такою, що прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання - 20.10.2016 року в 09:53:09 год..

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкових декларацій товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Адвего Люкс" (код 40380354) з податку на додану вартість за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року, а податкові декларації, складені товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ "Адвего Люкс" (код 40380354) з податку на додану вартість за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016 року визнати такими, що були прийняті та зареєстровані датою їх фактичного отримання: за червень 2016 року - 20.07.2016 р. в 16:56:45; за липень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:36:18; за серпень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:38:38; за вересень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:41:03; за жовтень 2016 року - 09.11.2016 р. в 15:42:41, з їх вартісними показниками.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Адвего Люкс" (код 40380354) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 6 890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн..

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Л.І. Хилько

Судді Г.М. Момонт

К.М. Притула