Справа № 802/1496/16-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 802/1496/16-а
У вересні 2016 року Немирівська об'єднана державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області звернулась до суду з позовом до дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про стягнення податкового боргу.
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року в позові відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
За результатами розгляду справи, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2017 року апеляційну скаргу Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задоволено, а постанову суду першої інстанції скасовано, з тих підстав, що податковий борг утворився після відкриття провадження про банкрутство та введення мораторію, а тому підлягає стягненню в порядку, встановленому Податковим кодексом України.
Вважаю за необхідне висловити окрему думку щодо прийнятого рішення.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якимй здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).
Дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.
На моє переконання, визначальним критерієм поділу кредиторів на конкурсних та поточних є час виникнення вимоги щодо грошового зобов'язання боржника відносно рішення господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство.
Якщо вимоги до боржника виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та їх вимога не забезпечена заставою майна боржника, такий кредитор набуває статусу конкурсного, якщо після - поточного. При цьому положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містять умов (підстав), за яких вид кредитора може змінитися залежно від певних обставин, в тому числі при судовому оскарженні правомірності виникнення такої вимоги.
Оспорення боржником в окремому судовому провадженні вимог кредитора, що викникли до порушення провадження у справі про банкрутство, не звільняє кредитора, вимога якого оспорена, від обов'язку подати до господарського суду заяву про визнання і включення вимоги до реєстру вимог кредиторів.
Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного суду України № 21-91а15 від 21.04.2015.
На мою думку, позивач є саме конкурсним кредитором, грошові зобов'язаня відносно якого виникли до моменту введення мораторію, а тому повинні бути включені в кредиторські вимоги та подані до господарського суду.
З урахуванням викладеного та встановлених у справі обставин спору, вважаю, що заявлена в даній адміністративній справі вимога щодо стягнення податкового боргу не підлягає задоволенню.
Суддя Біла Л.М.