Справа № 807/98/17
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 рокум. Ужгород№ 807/98/17

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Рейті С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Зборів суддів Ужгородського міськрайонного суду в особі Ужгородського міськрайонного суду про визнання окремих пунктів незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Зборів суддів Ужгородського міськрайонного суду в особі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, яким просить визнати пункти 3.24, 3.25, 3.26, 3.27 (в частині, що стосується чергування слідчих суддів) Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Ужгородському міськрайонному суді, затверджених рішенням зборів суддів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.10.2015 року зі змінами станом на 11.11.2016 року - незаконними і такими, що не відповідають ст. 15 чинного Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та п.п. 1. 4. 9 і 2.3.2 чинного Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

У відповідності до ч.2 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі якщо відсутні підстави, в тому числі, для відмови у відкритті провадження у справі.

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Зборів суддів Ужгородського міськрайонного суду в особі Ужгородського міськрайонного суду про визнання окремих пунктів незаконними - слід відмовити з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.109 КАС України - заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пункт 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є визнання незаконними пунктів 3.24, 3.25, 3.26, 3.26 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Ужгородському міськрайонному суді, затверджених рішенням зборів суддів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.10.2015 року.

Відповідно до статті 130 1 Конституції України для захисту професійних інтересів суддів та вирішення питань внутрішньої діяльності судів відповідно до закону діє суддівське самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402 - VIII від 02.06.2016 року збори суддів - зібрання суддів відповідного суду, на якому вони обговорюють питання внутрішньої діяльності цього суду та приймають колективні рішення з обговорюваних питань.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" збори суддів, зокрема: 1) обговорюють питання щодо внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів або працівників апарату суду та приймають з цих питань рішення, що є обов'язковими для суддів та працівників цього суду; 2) визначають спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій справ; 3) визначають рівень навантаження на суддів відповідного суду з урахуванням виконання ними адміністративних або інших обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система.

Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30, визначені повноваження зборів суддів як органів суддівського самоврядування, щодо вирішення питань функціонування автоматизованої системи документообігу суду.

Рішенням зборів суддів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.10.2015 року затверджено Засади використання автоматизованої системи документообігу суду в Ужгородському міськрайонному суді.

Згідно зі ст. 2442 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи з наведених правових норм, суд керується висновками Верховного Суду України також при вирішенні питання про відкриття провадження у справі чи відмову у її відкритті.

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів", у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 КАС України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Тобто дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

Такий висновок міститься у п.22 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" за № 8 від 20.05.2013 року.

Разом з тим, предметом оскарження позивачем є не акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності, а пункти Засад використання автоматизованої системи документообігу, затверджені рішенням зборів суддів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці щодо позовів до органів суддівського самоврядування" за № 17 від 19.12.2008 року, у контексті положень ч.1 ст. 2, пунктів 1, 7 і 9 ч.1 ст. 3, ст. 17, ч. 3 ст. 50 КАС України - органи суддівського самоврядування (збори суддів, конференції суддів, з'їзд суддів України, ради суддів), їх уповноважені особи (головуючі на зборах, конференціях суддів, з'їзді суддів України, їх члени (делегати), голови, їх заступники, члени рад суддів) при здійсненні ними дій (бездіяльності) чи прийнятті рішень, пов'язаних із реалізацією функцій суддівського самоврядування, не є суб'єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у відповідних адміністративних справах. Компетенція адміністративних судів відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України на розгляд таких спорів не поширюється.

В цій же постанові зазначено, що скарги на рішення органів суддівського самоврядування (зборів суддів, конференцій суддів, з'їзду суддів України, рад суддів), а також скарги на дії, бездіяльність і рішення головуючих на зборах суддів, конференціях суддів, з'їзді суддів України та їх членів (делегатів), голів, їх заступників і членів рад суддів, пов'язані з діяльністю органів суддівського самоврядування, розглядаються самими органами суддівського самоврядування, згідно зі ст. 105-116 Закону України "Про судоустрій України" від 07.02.2002 року №3018-III (діючого станом на час прийняття вищезазначеної постанови) та внутрішніми актами, які регламентують їх діяльність.

З аналізу викладених вище правових норм випливає висновок, що орган суддівського самоврядування не виконує владних управлінських функцій і, таким чином, спір, предметом якого є рішення органу суддівського самоврядування, не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції, наведене в п.1 ч. 1 ст. 3 КАС, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.01.2016 року у справі № К/800/47868/15.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Крім того суд зазначає, що ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 807/39/17 за позовом ОСОБА_1 до Зборів суддів Ужгородського міськрайонного суду в особі Ужгородського міськрайонного суду про визнання окремих пунктів Засад використання автоматизованої системи документообігу суду незаконними (тобто, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав), вказана ухала оскаржена в апеляційному порядку та 24 січня 2017 року вказана справа надіслана до Львівського апеляційного адміністративного суду (таким чином, оскільки провадження у справі не відкривалось - справа не перебуває у провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду та прийняте цим судом рішення (ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року у справі № 807/39/17) не набрало законної сили, в зв'язку з чим відсутні підстави як для повернення повторно поданої позовної заяви (у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 108 КАС України), так і для відмови у відкритті провадження у справі (у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки вимоги позивача не мають ознак публічно-правового спору, які передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 6 ст. 109 КАС України у разі відмови у відкритті провадження у справі з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, та суд роз'яснює позивачеві, що дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному відповідними процесуальними законами.

Роз'яснити позивачу, що згідно ч.5 ст. 109 КАС України - повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 17, п.1 ч.1 ст.109, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Зборів суддів Ужгородського міськрайонного суду в особі Ужгородського міськрайонного суду про визнання окремих пунктів незаконними.

2. Копію ухвали разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Рейті