Справа № 357/9167/16-а
Суддя: Жарікова О. В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9167/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Жарікова О. В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 05.08.2016 року заступником начальника Житомирської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями Афансьєвим Володимиром Костянтиновичем винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0376/101110300/2016. Вказаною постановою встановлено, що 06.07.2016 року о 01 годині 00 хвилин в пункті пропуску «Виступовичі» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС при проведенні митно-прикордонного контролю легкового автомобіля марки «Audi A6» кузов НОМЕР_2, р/н НОМЕР_3, що слідував з України до Республіки Білорусь під керуванням громадянина ОСОБА_1, встановлено, що ним на митну території України через зону діяльності пункту пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС 12.06.2016 року в митному режимі «транзит» ввезено зазначений транспортний засіб, однак, громадянин України ОСОБА_1 перевищив більше ніж на десять діб встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки вказаного транспортного засобу. Зазначеною постановою позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500,00 грн.. Позивач не погоджується з даною постановою, оскільки даний автомобіль зареєстровано у відповідних реєстраційних органах Естонії в м. Таллін, та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_4, є власністю юридичної особи Zlata International Group OU, в якій позивач і працює та перебував на території України у зв'язку з відрядженням. Автомобіль було ввезено на митну територію України саме з метою комерційного використання. Крім того, зазначив, що у зв'язку з обставинами непереборної сили не зміг вчасно доставити автомобіль до пункту митного контролю, оскільки в період з 21.06.2016 року по 05.07.2016 року перебував на амбулаторному лікуванні з приводу гострого респіраторного захворювання та гострого бронхіту. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0376/101110300/2016 від 05.08.2016 року, винесену заступником начальника Житомирської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_3, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України й накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500,00 грн..

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду, через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив суд провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов..

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника відповідача надійшли письмово викладені заперечення на позов, в яких стверджується про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та викладено відповідну правову позицію. Крім того, заперечення містять клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що 05.08.2016 року заступником начальника Житомирської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_3 винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0376/101110300/2016, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. 00 коп.. Оскаржуваною постановою встановлено, що 06.07.2016 року о 01 годині 00 хвилин в пункті пропуску «Виступовичі» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС при проведенні митно-прикордонного контролю легкового автомобіля марки «Audi A6» кузов НОМЕР_2, р/н НОМЕР_3, що слідував з України до Республіки Білорусь під керуванням громадянина ОСОБА_1, встановлено, що ним на митну території України через зону діяльності пункту пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС 12.06.2016 року в митному режимі «транзит» ввезено зазначений транспортний засіб, однак, громадянин України ОСОБА_1 перевищив більше ніж на десять діб встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки вказаного транспортного засобу.

Судом встановлено, що автомобіль марки «Audi A6» кузов № НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_5, є власністю юридичної особи Zlata International Group OU, яка розташована в м. Талін, Естонія, що підтверджується копією відповідного свідоцтва.

Як вбачається з копії звіту про відрядження № 003/04/2016, ОСОБА_1 відряджений даною юридичною особою до держави Україна на період з 01.04.2016 року по 01.07.2016 року, та продовжено до 30.12.2016 року.

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Митного кодексу України, митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Як встановлено законодавцем у п. 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, автомобіль позивачем ввезено на територію України 12.06.2016 року через зону діяльності пункту пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС саме в митному режимі «транзит».

Не погоджуючись з таким висновком заступника начальника Житомирської митниці ДФС - начальника боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_3, позивач зазначає, що автомобіль було ввезено на територію України з метою комерційного використання в інтересах підприємства Zlata International Group OU.

Відповідно до ст. 103 Митного кодексу України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Як передбачено приписами ст. 105 Митного кодексу України, у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Відповідно до п. 59 ч.1 ст. 4 МК України, транспортні засоби комерційного призначення - це будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 189 МК України, транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

На підставі п. «b» ст.1 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення», термін «комерційне використання» означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Здійснення міжнародних перевезень вантажів та пасажирів (багажу) регламентовано Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів (м. Женева 1956 р.), Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу (м. Женева 1973 р.), до яких приєдналась Україна шляхом ухвалення відповідних законів 01 серпня 2006 року та 05 грудня 2004 року відповідно. Варто наголосити, що Конвенція про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (м. Женева 1956 р.) застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду з використанням автомобілів. Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення пасажирів та багажу ( м.Женева 1973р.) застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення пасажирів (та у відповідних випадках - їх багажу) транспортними засобами, коли у договорі вказано, що перевезення здійснюється територією принаймні двох країн та що пункт відправлення або пункт призначення, або той та інший знаходяться на території однієї з країн, що домовляються.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 Митного кодексу України, транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 108 Митного кодексу України, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути реекспортовані відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені. З урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів за письмовою заявою власника цих товарів або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним органом доходів і зборів. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про його продовження, про причини та підстави такої відмови.

Відповідно до ст. 93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту та повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні докази того, що орган доходів і зборів встановлював для ОСОБА_1 строк тимчасового ввезення транспортного засобу автомобіля марки «Audi A6» кузов НОМЕР_2.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені по справі обставини, суд вважає не доведеною ту обставину, що вказаний автомобіль було ввезено саме з ціллю комерційного використання, оскільки для такого ввезення встановлено спеціальний порядок його оформлення. Позивач не довів доказами того, що ним було дотримано такий порядок, як і не довів того, що йому було встановлено строк тимчасового ввезення даного автомобіля відповідним органом доходів і зборів.

Суд звертає увагу позивача на те, що сам факт реєстрації автомобіля за юридичною особою Zlata International Group OU не є підставою вважати, що автомобіль ввезено на територію Держави Україна за правилами ст. 108 Митного кодексу України з метою комерційного використання.

За викладених обставин, суд вважає, що заступник начальника Житомирської митниці ДФС - начальник управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_3 при винесенні оскаржуваної постанови від 05.08.2016 року вірно застосував ст. 95 Митного кодексу України для визначення строку транзитних перевезень для автомобільного транспорту та правильно вказав, що доставка товарів та документів на них повинна була здійснена ОСОБА_1 у строк, визначений статтею 95 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 МК України, доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 цього Кодексу.

Щодо неврахування заступником начальника Житомирської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_3 при винесенні оскаржуваної постанови від 05.08.2016 року, обставин, які виключають адміністративну відповідальність за вчинення порушень митних правил передбачених ст.470 Митного кодексу України, суд вказує на таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 21.06.2016 року по 05.07.2016 року, позивач ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з приводу гострого респіраторного захворювання та гострого бронхіту, підтвердженням чого слугує копія листка непрацездатності, серії АГЮ № 210908, виданого КЗ «Білоцерківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги».

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Митного кодексу України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Таким чином, законодавцем передбачено чіткий алгоритм дій у випадку настання обставин непереборної сили, зокрема позивачу необхідно було терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про ту обставину, що він перебуває на лікарняному. Разом з тим, в матеріалах справи відстуні докази того, що ОСОБА_1 повідомляв будь-який орган доходів і зборів про вказану вище обставину.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Митного кодексу України, за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, суд не може погодитись з твердженням позивача про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення та в порядку ст. 22 КУпАП України звільнити його від адміністративної відповідальності, з огляду на те, що передбачена законодавцем відповідальність за вчинений адміністративний проступок визначена в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 470 МК України), що об'єктивно стверджує про суворий підхід законодавця до визначення ступеня притягнення винної особи до відповідальності. З огляду на це, вчинене ОСОБА_1 правопорушення не може вважатись малозначним.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Висновки відповідача про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності є правильними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону. В той же час, висновки позивача про протиправність рішення суб'єкта владних повноважень не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то відповідно до ст. 94 КАС України, суд залишає понесені судові витрати за позивачем.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 95, 103, 105, 189, 192, 193, 360, 370, 460 МК України, ст.ст. 2, 9, 69-71, 89, 94, 97, 122, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, - відмовити.

Судовий збір залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. В. Жарікова