Справа № 335/58/17
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/58/17 2-а/335/65/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя з 20 жовтня 1984 року та отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку призначену на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Після призначення пенсій він продовжував працювати.

З 21 жовтня 1989 року ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком на загальних підставах, у звязку із досягненням 60 років, проте, жодних заяв про призначення пенсії до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України ним не направлялось.

29 вересня 2016 року позивач звернувся до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії.

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя від 13 жовтня 2016 року № 289/0-9, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, з тих підстав, що йому призначено пенсію та норми права на які посилається позивач застосовуються лише під час призначення пенсії вперше.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії є неправомірними і такими, що порушують його конституційні права, а тому ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя призначити йому пенсію за віком з 29 вересня 2016 року згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати України з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 років) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2017 року відкрито скорочене провадження у даній справі.

16 січня 2017 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач із посиланням на норми чинного законодавства вказав, що управління не мало правових підстав для повторного призначення пенсії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV гр. ОСОБА_1, оскільки пенсія йому вже була перерахована 13 грудня 2004 року. На даний час відсутні правові підстави для застосування під час розрахунку пенсії гр. ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Вважають, що управління діяло виключно у межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства і жодним чином не порушувало прав та законних інтересів позивача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни маютьправо на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, та отримує пенсію на пільгових умовах у відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ зі зниженням пенсійного віку, перераховану за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV.

29 вересня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» саме з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 13 жовтня 2016 року за № 289/0-9 ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку та виплати пенсії відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, оскільки він отримує пенсію, а дана норма застосовується лише під час призначення пенсії вперше.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частина третя статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у звязку з втратою годувальника), на інший.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» при призначенні пенсії за віком, застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно з якими пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; вимогам ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно з якими особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років, та вимогам абзацу 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно з якими для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв, та вимогам частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно з якими заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Отже, судом встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства, УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя неправомірно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком.

ОСОБА_1 має бути призначено пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Подібна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалах від 26 травня 2015 року № К/800/2756/14, від 03 червня 2015 року № К/800/15619/15 Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 від 20 вересня 2016 року у справі № 133/476/15, які, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обовязковою для всіх судів України.

Крім того, після отримання позивачем права на пенсію за віком на пільговихумовах зі зниженням пенсійного віку, ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

При призначенні пенсії за віком на загальних підставах, має місце призначення іншого виду пенсії по іншому закону.

За таких умов, позовні вимоги ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», про перерахунок та виплати різниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 183-2, 185, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя призначити та здійснювати виплату ОСОБА_1 пенсію за віком з 29 вересня 2016 року згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати України з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 років) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя: К.В. Гашук