Справа № 825/3/17
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року Чернігів Справа № 825/3/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

за участі секретаря - Пушенко О.І.,

представників відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Чернігівського районного суду Чернігівської області про визнання незаконним та скасування наказу, визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 04.01.2017 звернувся з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Чернігівського районного суду Чернігівської області і просить:

визнати незаконним та скасувати наказ голови Чернігівського районного суду Чернігівської області № 02-07/137 від 21 грудня 2016 року про внесення змін до наказу № 02-07/132 від 30 листопада 2016 року про виплату грошової компенсації за невикористані відпустки судді Олещенко В.І.;

визнати незаконною бездіяльність Територіального управління державної судової адміністрації України у Чернігівській області щодо виконання наказу голови Чернігівського районного суду Чернігівської області № 02-07/132 від 30 листопада 2016 року про виплату грошової компенсації за невикористані відпустки судді Олещенко В.І.;

зобовязати Територіальне управління державної судової адміністрації України у Чернігівській області відповідно до наказу голови Чернігівського районного суду № 02-07/132 від 30 листопада 2016 року відповідно до ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» здійснити нарахування та виплатити судді Чернігівського районного суду Чернігівської області Олещенко Вікторії Іванівні грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 15 календарних днів; за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за період роботи з 03 березня 2015 року по 02 березня 2016 року тривалістю 12 робочих днів (16 календарних днів);

звернути до негайного виконання рішення суду в частині здійснення нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні (ст.83 КЗпП України та ч. 4 ст. 24 Закону України «Про відпустки»). Основною умовою для одержання грошової компенсації за частину щорічної відпустки є обовязкове використання працівником 24 календарних днів щорічної відпустки. Дану умову позивач виконала та використала щорічну відпустку за 2015 рік строком 24 календарних дні. У 2015 році залишилися невикористаними: 12 робочих днів (16 календарних днів) щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 03 березня 2015 року по 02 березня 2016 року; 15 календарних днів невикористаної щорічної додаткової відпустки за 2015 рік. Позивач скористалась своїм правом на компенсацію невикористаної частини щорічної відпустки та подала відповідну заяву голові Чернігівського районного суду. Наказом в.о. голови Чернігівського районного суду № 02-07/16 від 9 березня 2016 року було вирішено відповідно до ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2015 рік. 15 березня 2016 року начальник ТУ ДСА України в Чернігівській області на адресу суду повернув наказ від 9 березня 2016 року без виконання, зазначивши про неможливість виплати компенсації. Наказом голови Чернігівського районного суду № 02-07/17 від 18 березня 2016 року було скасовано наказ в.о. голови Чернігівського районного суду № 02-07/16 від 9 березня 2016 року. В листопаді 2016 позивач повторно звернулась до голови суду із заявою про виплату грошової компенсації. Наказом голови Чернігівського районного суду № 02-07/132 від 30 листопада 2016 року було вирішено відповідно до ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 15 (пятнадцять) календарних днів; за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за період роботи з 03 березня 2015 року по 02 березня 2016 року тривалістю 12 (дванадцять) робочих днів - 16 (шістнадцять) календарних днів. Наказом голови Чернігівського районного суду № 02-07/137 від 21 грудня 2016 року було вирішено на виконання листа ТУ ДСА України у Чернігівській області №01 -14/1516/16-вих. від 14 грудня 2016 року та відповідно до ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки» внести зміни до наказу № 02-07/132 від 30.11.2016 про виплату грошової компенсації за невикористані відпустки, а саме п. 1 наказу викласти в такій редакції:- виплатити судді Олещенко Вікторії Іванівні грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 10 календарних днів. Позивач вважає наказ Чернігівського районного суду про внесення змін до наказу від 30.11.2016 протиправним, оскільки право на компенсацію передбачено для всіх працівників і жодною нормою законодавства не передбачено винятків. Крім того, позивач зазначає, що Європейський суд з прав людини у справі «Кечко проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, отже зазначена умова не може бути підставою для відмови у здійсненні компенсації. Враховуючи наведене, ОСОБА_3 просить задовольнити її позовні вимоги.

В письмовому клопотанні позивач просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представники відповідача - Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, зазначили, що наказом голови Чернігівського районного суду №02-07/137 від 21.12.2016 було зобовязано ТУ ДСА виплатити судді Олещенко В. І. грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпусту за 2015 рік тривалістю 10 календарних днів. Даний наказ був виконаний ТУ ДСА.

При складанні бюджетного запиту та у Законі України «Про Державний бюджет» передбачаються видатки лише на обовязкові виплати. Обовязковою виплатою є лише заробітна плата (посадовий оклад, ранг, доплата за вислугу років, доплата за науковий ступінь, за доступ до державної таємниці, надбавку за почесне звання «заслужений»). Разом з тим, Інструкцією зі статистики заробітної плати від 13 січня 2004 року №5 відносить виплату компенсації у разі невикористання щорічної відпустки до фонду додаткової заробітної плати. Таким чином, компенсація не є обовязковою виплатою та можлива тільки за умови повного забезпечення обовязкових виплат, а саме суддівської винагороди суддям та заробітної плати працівникам апарату суду.

ТУ ДСА України в Чернігівській області зазначає, що наприкінці 2016 року було звільнено 24 судді. У звязку з цим, було здійснено повний розрахунок при звільненні, що значно скоротило фонд заробітної плати. При формуванні бюджетного запиту Чернігівського районного суду Чернігівської області передбачалися видатки лише на оплату посадового окладу позивача, оскільки позивач не має відповідних повноважень як суддя. Перебуваючи на посаді судді, ТУ ДСА щомісяця виплачує їй заробітну плату в розмірі посадового окладу. Невикористання свого права на відпустку, а бажання отримати грошову компенсацію потягне за собою перевитрату суддівського фонду оплати праці, оскільки виплата такої компенсації вважається подвійною оплатою праці. Крім того, позивач використала 24 календарні дні відпустки як обовязкову умову ст. 24 Закону України «Про відпустки» лише в листопаді 2016 року, а тому доводи позивача про те, що вона тривалий час не може отримати грошову компенсацію є неправомірними. Враховуючи наведене, відповідачі просять відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Чернігівський районний суд просив розглянути справу без участі його представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала в Бахмацькому районному суді Чернігівської області на посаді помічника судді з серпня 2002 року по квітень 2004 року. З квітня 2004 року по березень 2010 року працювала в Апеляційному суді Чернігівської області на посаді помічника судді.

Указом Президента України № 162/2010 від 15 лютого 2010 року ОСОБА_4 була призначена суддею Щорського районного суду Чернігівської області.

Указом Президента України № 194/2012 від 12 березня 2012 року ОСОБА_4 було переведено з посади судді Щорського районного суду Чернігівської області на роботу на посаді судді Чернігівського районного суду Чернігівської області.

Згідно рішення Новозаводського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу було задоволено. Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 29.08.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 відновлено дошлюбне прізвище «Олещенко». Рішення суду набрало законної сили 02.09.2014.

Станом на час подачі позову до суду ОСОБА_3 перебуває на посаді судді Чернігівського районного суду Чернігівської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України.

Згідно ст. 146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють:

Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації України.

Таким чином, ТУ ДСА здійснює виплату заробітної плати суддям та працівникам апарату загальних місцевих судів.

ОСОБА_3 у березні 2015 року звернулась до голови Чернігівського районного суду із заявою про отримання грошової компенсації за час невикористаної відпустки за період роботи з 03.03.2015 по 02.03.2016, а саме за невикористану щорічну додаткову відпустку тривалістю 15 календарних днів, за невикористану щорічну основану оплачувану відпустку тривалістю 10 робочих днів 12 (календарних днів).

Відповідно до наказу в.о. голови Чернігівського районного суду № 02-07/16 від 9 березня 2016 року (а.с. 20) вирішено відповідно до ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2015 рік.

Листом ТУ ДСА України в Чернігівській області від 15 березня 2016 наказ від 9 березня 2016 року № 02-07/16 було повернено без виконання. В листі зазначено про те, що нарахування ОСОБА_3 грошової компенсації без кошторисних призначень призведе до необхідності скорочення чисельності працівників або необхідності надання відпусток без збереження заробітної плати суддям та працівникам апарату.

Наказом голови Чернігівського районного суду № 02-07/17 від 18 березня 2016 року скасовано наказ в.о. голови Чернігівського районного суду № 02-07/16 від 9 березня 2016 року.

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 повторно звернулася до голови суду із заявою про виплату грошової компенсації за невикористані дні відпустки, а саме за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 15 календарних днів та за невикористану щорічну основану оплачувану відпустку за період роботи з 03.03.2015 по 02.03.2016 тривалістю 12 робочих днів 16 (календарних днів).

Наказом голови Чернігівського районного суду № 02-07/132 від 30 листопада 2016 року було вирішено відповідно до ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» виплатити судді Олещенко В.І. грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 15 (пятнадцять) календарних днів; за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за період роботи з 03 березня 2015 року по 02 березня 2016 року тривалістю 12 (дванадцять) робочих днів - 16 (шістнадцять) календарних днів.

Копію наказу направлено до Територіального управління державної судової адміністрації України у Чернігівській області для здійснення відповідних нарахувань.

Листом від 14 грудня 2016 року № 01-14/1516/16-вих начальник ТУ ДСА України в Чернігівській області повідомив голову та керівника апарату Чернігівського районного суду Чернігівської області, що відповідно до наказу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.11.2016 № 02-07/132 ТУ ДСА було визначено виплатити судді Олещенко В.І. грошову компенсацію за невикористані відпустки. З 15.02.2015 року суддя Олещенко В.І. знаходиться без повноважень, а тому не здійснює правосуддя.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області наголосило, що відповідно до Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. №504/96-ВР черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником, і доводиться до відома всіх працівників (ч. 10 ст. 10). У суді також має бути затверджений графік відпусток працівників, якого повинні дотримуватися і судді, і працівники апарату суду. Судді без повноважень не здійснюють правосуддя, у звязку з чим мають можливість дотримуватися графіку відпусток.

Разом з тим, Інструкцією зі статистики заробітної плати від 13 січня 2004 року №5 відносить виплату компенсації у разі невикористання щорічної відпустки до фонду додаткової заробітної плати. Компенсація не є обовязковою виплатою та можлива тільки за умови повного забезпечення обовязкових виплат, а саме суддівської винагороди суддям та заробітної плати працівникам апарату суду.

У разі недотримання працівниками графіку відпусток та бажання отримання грошової компенсації може призвести до порушення трудової та фінансової дисципліни. Крім того, фонд додаткової заробітної плати не передбачає фінансової можливості компенсації у таких розмірах.

З огляду на вищевикладене, ТУ ДСА України в Чернігівській області запропонувало голові суду переглянути наказ та визначити компенсацію у меншому розмірі в межах фонду оплати праці, що не перевищує 10 календарних днів.

Наказом голови Чернігівського районного суду № 02-07/137 від 21 грудня 2016 року на виконання листа ТУ ДСА України у Чернігівській області №01 -14/1516/16-вих. від 14 грудня 2016 року та відповідно до ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки» було внесено зміни до наказу № 02-07/132 від 30.11.2016 про виплату грошової компенсації за невикористані відпустки судді Олещенко В.І., а саме п. 1 наказу викласти в такій редакції:

виплатити судді Олещенко Вікторії Іванівні грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 10 календарних днів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з того, що спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу законів про працю України, Закону України «Про відпустки», Закону України «Про судоустрій і статус суддів» .

Згідно ст. 74 Кодексу законів про працю України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Статтею 76 КЗпПУ визначено, що щорічні додаткові відпустки надаються працівникам: 1) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці; 2) за особливий характер праці; 3) в інших випадках, передбачених законодавством.

Тривалість щорічних додаткових відпусток, умови та порядок їх надання встановлюються нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Відповідно до ч. 7 ст. 79 КЗпПУ невикористана частина щорічної відпустки має бути надана працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка.

Частиною 4 ст. 83 КЗпПУ встановлено, що за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданих працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні. Аналогічне положення міститься в ч. 4 ст. 24 Закону України «Про відпустки».

Таким чином, позивач у період роботи має право отримати грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки тільки у разі якщо загальна тривалість наданих йому щорічної і додаткової відпусток перевищує 24 календарні дні. Грошова компенсації може бути виплачена тільки після використання працівником 24 календарних днів відпустки за відповідний рік.

Відповідно до наказу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17.11.2016 № 02-08/167 судді Чернігівського районного суду Чернігівської області Олещенко В.І. надано частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 03.03.2015 по 02.03.2016 тривалістю 5 робочих днів (сім календарних днів) з 21.11.2016 по 27.11.2016 включно. Зазначений наказ свідчить про використання ОСОБА_3 24 календарні дні щорічної основної відпустки за період роботи з 03.03.2015 по 02.03.2016, про що під час судового засідання стверджували представники Територіального управління ДСА України в Чернігівській області.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 було дотримано вимоги законодавства, з якими повязано набуття працівником права на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, а саме вона звернулась за отриманням грошової компенсації за частину невикористаної відпустки за умови використання нею 24 календарних днів відпустки за період з 03.03.2015 по 02.03.2016. Інших умов для надання грошової компенсації, ані Кодексом законів про працю України, ані Законом України «Про відпустки» не передбачено. Законодавцем чітко передбачено право працівника на отримання грошової компенсації за невикористані ним дні відпустки за відповідний рік.

Враховуючи наведене, суд вважає, що фактична відмова ТУ ДСА України у здійсненні ОСОБА_3 нарахування та виплати грошової компенсації щодо частини невикористаної відпустки за період з 03.03.2015 по 02.03.2016 є протиправною, оскільки обмежує право позивача на її отримання.

Суд критично ставиться до посилань Територіального управління ДСА України у Чернігівській області на те, що при формуванні бюджетного запиту Чернігівського районного суду Чернігівської області передбачалися видатки лише на виплату ОСОБА_3 посадового окладу, та на те, що фонд додаткової заробітної плати не передбачає фінансової можливості компенсації ОСОБА_3 у визначених розмірах. Суд вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки в 2016 році працівникам апарату Чернігівського районного суду Чернігівської області здійснювались стимулюючі виплати із фонду заробітної плати, що не заперечувалось представниками ТУ ДСА України в Чернігівській області та підтверджує можливість виплати компенсації ОСОБА_3

Крім того, Європейський суд у справах з прав людини зазначив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (Справа "Кечко проти України" заява N 63134/00 8 листопада 2005 року).

Таким чином, твердження органу державної влади, яким є Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області на відсутність коштів, як на підставу в обмеженні встановленого права позивача є протиправними.

Враховуючи наведене, суд вважає, що наказ голови Чернігівського районного суду № 02-07/137 від 21 грудня 2016 року про внесення змін до наказу № 02-07/132 від 30.11.2016 є неправомірним та підлягає скасуванню, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Поряд з цим, згідно довідки від 17.01.2017 № 03/36-32/17-вих (а.с. 50) ОСОБА_3 в грудні 2016 року було нарахована та виплачена компенсація за 10 календарних днів невикористаної додаткової відпустки за 2015 рік. Отже ТУ ДСА частково виконано накази голови Чернігівського районного суду Чернігівської області та виплачено судді Олещенко В.І. грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 10 календарних днів.

Таким чином, ТУ ДСА України в Чернігівській області частково виконано вимоги ОСОБА_3 щодо виплати їй компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік, невиплаченою залишається компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 5 (пять) календарних днів та за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку тривалістю 12 (дванадцять) робочих днів - 16 (шістнадцять) календарних днів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання ТУ ДСА України у Чернігівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 5 календарних днів та за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за період роботи з 03.03.2015 по 02.03.2016 тривалістю 12 робочих днів (16 календарних днів) відповідно до наказу голови Чернігівського районного суду Чернігівської області № 02-07/132 від 30.11.2016.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності Територіального управління державної судової адміністрації України у Чернігівській області щодо виконання наказу голови Чернігівського районного суду Чернігівської області № 02-07/132 від 30 листопада 2016 року, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що станом на грудень 2016 року, тобто на час часткового нарахування та виплати позивачу компенсації наказ голови Чернігівського районного суду № 02-07/137 від 21 грудня 2016 року про внесення змін до наказу № 02-07/132 від 30.11.2016 не було скасовано, а тому підстав у ТУ ДСА України в Чернігівській області для виконання наказу голови суду № 02-07/132 від 30.11.2016 в первинній редакції не було. За таких обставин позовні вимоги про визнання незаконною бездіяльності ТУ ДСА України в Чернігівській області щодо виконання наказу голови суду від 30.11.2016 задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ТУ ДСА України в Чернігівській області протиправно не здійснено нарахування та виплату ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористані дні відпустки в повному обсязі, що порушує права позивача, а тому їх має бути відновлено, шляхом задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання незаконним та скасувати наказу голови Чернігівського районного суду Чернігівської області № 02-07/137 від 21.12.2016 та зобов'язання ТУ ДСА України у Чернігівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 5 календарних днів та за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за період роботи з 03.03.2015 по 02.03.2016 тривалістю 12 робочих днів (16 календарних днів) відповідно до наказу голови Чернігівського районного суду Чернігівської області № 02-07/132 від 30.11.2016.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ голови Чернігівського районного суду Чернігівської області № 02-07/137 від 21.12.2016 про внесення змін до наказу № 02-07/132 від 30.11.2016 про виплату грошової компенсації за невикористані відпустки судді Олещенко Вікторії Іванівні.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку за 2015 рік тривалістю 5 календарних днів та за невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за період роботи з 03.03.2015 по 02.03.2016 тривалістю 12 робочих днів (16 календарних днів) відповідно до наказу голови Чернігівського районного суду Чернігівської області № 02-07/132 від 30.11.2016.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур