Справа № 813/4071/16
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м. Львів № 813/4071/16

12 год. 06 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Дорош Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Пастух В.І.;

відповідача: представник Борщевський Н.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Західному регіоні про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» звернулося до суду з позовом до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Західному регіоні (далі - Інспекція Держенергонагляду у Західному регіоні) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику № 03/01-005 від 28.10.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення позапланової перевірки регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та складання акта перевірки № 03/01-005 від 21.10.2016 року, відповідачем зроблено безпідставні висновки щодо ухилення від виконання припису від 19.10.2105 року № 03/01-002.

Відповідач не взяв до уваги, що станом на момент перевірки позивачем з об'єктивних причин не усунуто лише 25 з 153 пунктів, зазначених у приписі від 19.10.2015 року № 03/01-002. Крім того зазначив, що позивач неодноразово звертався до Інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні про перенесення термінів усунення порушень, у зв'язку із зменшенням обсягів перевезень та відповідно значним зменшенням надходжень коштів та доходів, реформуванням підприємств залізничного комплексу України та скороченням централізованого постачання обладнання та матеріалів. Також просив врахувати, що через відсутність в плані закупівель робіт, товарів та послуг позивача на 2016 рік, затвердженим Кабінетом Міністрів України, регіональна філія «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» не мала можливості здійснити закупівлю матеріалів та обладнання, необхідного для виконання припису, відтак вважає, що позивачем докладено усіх зусиль для його виконання у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив повністю. Заперечення відповідача, обґрунтовані тим, що за наслідками проведення позапланової перевірки позивача було дотримано усіх вимог, що передбачені для оформлення акту перевірки та порядку винесення постанов про накладення штрафів за порушення законодавства про електроенергетику Положення про порядок накладення на суб'єктів господарювання штрафів за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1999 року № 1312.

Зазначає, що оскільки під час перевірки було виявлено факт ухилення від виконання вимог припису від 19.10.2015 року, відповідачем було винесено спірну постанову від 28.10.2016 року № 03/01-005 про накладення на позивача штрафу у розмірі 25000,00 грн. Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав, зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

21.10.2016 року відповідачем проведено позапланову перевірку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у присутності заступника начальника служби електропостачання регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на предмет виконання суб'єктами господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених за результатами здійснення заходів з державного енергетичного нагляду, а саме: припису від 19.10.2015 року № 03/01-002, про що складено акт перевірки (протокол) № 03/01-005.

Зі змісту вказаного Акта слідує, що в ході проведення перевірки установлено ухилення від виконання вимог припису від 19.10.2015 року № 03/01-002, а саме пунктів 2, 3, 4, 7, 10, 13, 16, 18, 19, 27, 29, 30, 31, 32, 36, 59, 60, 107, 138, 139, 141, 142, 143, 146, 147.

На підставі акта перевірки відповідачем, відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», 28.10.2016 року прийнято постанову № 03/01-005 про накладення штрафу на позивача у розмірі 25000,00 грн. за порушення законодавства про електроенергетику.

Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки та із винесеною відповідачем постановою, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Правовий порядок в Україні, відповідно до статті 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 27 Закону України «Про електроенергетику» передбачена відповідальність суб'єктів господарської діяльності за правопорушення в електроенергетиці, а саме, за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень чи приписів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики та/або порушення умов ліцензій - штраф у розмірі від п'ятисот до п'ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкції, передбачені частиною восьмою статті 24, частинами третьою, четвертою і п'ятою статті 26 та частиною третьою цієї статті, застосовуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положення про порядок накладення на суб'єктів господарської діяльності штрафів за порушення законодавства про електроенергетику, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1312 від 21.07.1999 року, яке визначає порядок накладення НКРЕ, державними інспекторами з експлуатації електричних станцій і мереж, державними інспекторами з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії на суб'єктів господарювання незалежно від форм власності штрафів за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання.

Щодо тверджень відповідача про ухилення від виконання вимог припису від 19.10.2015 року, суд зазначає наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач, з метою виконання вимог припису від 19.10.2015 року, неодноразово звертався до вищестоящих органів з проханням про необхідність вирішення питання щодо централізованого постачання необхідних матеріалів та обладнання. Даний факт підтверджується, зокрема, листами, які направлялися начальнику Департаменту електропостачання від 14.03.2016 року та 04.07.2016 року. Проте, як пояснив представник позивача, відповіді на дані листи отримано не було.

Також позивач звертався до Інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні про перенесення термінів усунення порушень, у зв'язку із зменшенням обсягів перевезень та відповідно значним зменшенням надходжень коштів та доходів, реформуванням підприємств залізничного комплексу України та скороченням централізованого постачання обладнання та матеріалів, що підтверджується наявними у матеріалах справи листами від 18 листопада 2015 року, 14 березня 2016 року, 20 вересня 2016 року (а. с. 7-11).

На підтвердження вказаних обставин, позивачем долучено консолідований звіт про фінансовий стан та інформацію про використання коштів на ремонт основних засобів, модернізацію (реконструкцію) простоїв електрифікації та електропостачання по Львівській залізниці за період 2014-2016 року.

Тобто, позивачем вживалися заходи на виконання припису від 19.10.2015 року, про дані обставини відповідачу було відомо, проте не враховано при прийнятті спірної постанови. Крім цього, сторонами не заперечувалась та обставина, що станом на 21.10.2016 року позивачем виконано 128 пунктів припису від 19.10.2015 року.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що позивач був позбавлений можливості виконати припис від 19.10.2015 року у повному обсязі через наявність об'єктивних обставин, а не внаслідок волевиявлення та свідомого ухилення. Також суд звертає увагу, що встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про прагнення виконання зобов'язань з боку позивача, але цей факт не було взято до уваги посадовими особами відповідача при прийнятті спірної постанови.

Слід зазначити, що у акті перевірки від 21.10.2016 року відсутні будь-які обґрунтування у чому саме полягають дії чи бездіяльність позивача у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним вимог припису від 19.10.2015 року, не надано таких пояснень і під час розгляду справи.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо. з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем в порушення приписів вищенаведених норм було необґрунтовано та безпідставно прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику № 03/01-005 від 28.10.2016 року на позивача, зокрема, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, у зв'язку із чим спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказані вище норми закону, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт ухилення позивачем від виконання вимог припису від 19.10.2105 року № 03/01-002, а тому прийнята на основі таких висновків постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику № 03/01-005 від 28.10.2016 року не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України.

Враховуючи вимоги пункту 1 частини другої статті 162 КАС України суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163,167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Західному регіоні про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику № 03/01-005 від 28.10.2016 року.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Західному регіоні на користь Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (вул. Гоголя, 1, м. Львів, 79000, ) судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 23.01.2017 року.

Суддя Клименко О.М.