Справа № 203/3963/16-а
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/3963/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2017 Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН» до виконавчого комітету Камянської міської ради про визнання частково протиправними та часткове скасування рішень виконкому,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАН» звернулось до суду з вищезазначеним адміністративним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що виконавчий комітетом Камянської міської ради були прийнятті рішення №133 від 22.07.2015 року, №19 від 27.01.2016 року та №184 від 11.07.2016 року, відповідно до яких до переліку самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, які підлягають відокремленню від місць їх розташування, було включено тимчасові споруди Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН», за наступними адресами:

-м.Камянське, бульвар Будівельників, в районі житлового будинку №41 (дві тимчасові споруди);

-м.Камянське, вул.Інтернаціанолістів (після перейменування вул.Воїнів-Афганців), в районі житлового будинку №4А;

-м.Камянське, пр.Перемоги, в районі кінотеатру «МИР»;

-м.Камянське, вул.Інтернаціанолістів (після перейменування вул.Воїнів-Афганців), в районі житлового будинку №18;

-м.Камянське, пр.Перемоги, в районі житлового будинку №16;

-м.Камянське, бульвар Героїв, в районі житлового будинку №3А;

-м.Камянське, 3-й провулок Котельникова, в районі житлового будинку №7;

-м.Камянське, пр.Перемоги, в районі житлового будинку №71;

-м.Камянське, перехрестя вул.Бойка та вул.Костромської.

Посилаючись на те, що вказані тимчасові споруди належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ПАН», були розміщені у передбаченому законом порядку на підставі відповідних дозвільних документів (договорів оренди земельних ділянок та паспортів привязки) та протиправність рішень відповідача щодо включення вказаних тимчасових споруд, що належать товариству, до переліку самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, які підлягають відокремленню від місць їх розташування, а також на порушення порядку прийняття рішень та відсутність у відповідача повноважень щодо врегулювання питань знесення або демонтажу тимчасових споруд, позивач просив суд визнати частково протиправними та частково скасувати рішення виконавчого комітету Камянської міської ради №133 від 22.07.2015 року, №19 від 27.01.2016 року та №184 від 11.07.2016 року в частині включення до переліку самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, які підлягають відокремленню від місць їх розташування, тимчасових споруд Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН», за зазначеними вище адресами.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити останні в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на правомірність прийнятих рішень, не надання позивачем доказів щодо належності на праві власності тимчасових споруд, а також пропуск строку позовної давності для оскарження рішень.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Заявляючи про пропуск позивачем строку для звернення до суду з адміністративним позовом в частині оскарження рішень виконкому №133 від 22.07.2015 року та №19 від 27.01.2016 року, представник відповідача посилався на те, що вказані рішення були опубліковані відповідно 05.08.2015 року та 10.02.2016 року та після їх оприлюднення позивач повинен був дізнатись про їх існування. Проте, з адміністративним позовом про оскарження цих рішень звернувся лише 26.08.2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч.2 ст.99 КАС України.

Разом з тим, як вбачається з додатків до рішень виконкому №133 від 22.07.2015 року та №19 від 27.01.2016 року, в переліку самовільно встановлених тимчасових споруд, які підлягають відокремленню від місць їх розташування, вказано лише адреси їх місця розташування, без зазначення власників тимчасових споруд.

А тому, само по собі оприлюднення вказаних рішень не є свідченням обізнаності позивача про порушення його прав та інтересів цими рішеннями.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2016 року було здійснено демонтаж однієї з тимчасових споруд по пр.Перемоги, в районі житлового будинку №16, яка згідно доводів позовної заяви належала позивачу та була ним встановлена у передбаченому законом порядку.

З позовом до суду позивач звернувся 26.08.2016 року після вчинення зазначених дій та зясування про їх проведення на підставі оскаржуваних рішень.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено встановлений ст.99 КАС України строк для звернення до суду з позовом.

Перевіряючи доводи позовної заяви, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються ними у своїй діяльності, а також актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими в межах їхньої компетенції.

Згідно п.44 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч.1,2 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Частинами 3,4 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Як вбачається зі змісту ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об'єктів благоустрою віднесено, зокрема, вулиці, прибудинкові території, території загального користування, дороги, тощо.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об'єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Частиною 1 ст.40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначено Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2211.2011 року за №1330/20068 (далі - Порядок №244).

Відповідно до п.п.1.3,1.6 Порядку №244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно п.2.1 Порядку №244 підставою для розміщення тимчасових споруд є паспорт прив'язки тимчасових споруд.

Пунктами 2.30,2.31 вищевказаного Порядку №244 встановлено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення тимчасової споруди, така тимчасова споруда підлягає демонтажу.

Розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, керуючись, зокрема, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244, Камянською міською радою було прийнято рішення №1254-60/VI від 27.02.2015 року «Про забезпечення утримання в належному стані території м.Камянське»; яким затверджено Порядок звільнення території міста від самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності; Положення про комісію з питань звільнення території міста від самовільно встановлених тимчасових споруд (а.с.191-196 т.1).

Пунктом 1.2 цього Порядку визначено механізм, підстави та терміни звільнення території м.Камянське від тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, які встановлені самовільно.

Пунктом 1.4 Порядку визначено, що самовільно встановленою тимчасова споруда вважається у наступних випадках: розміщення тимчасової споруди за відсутності паспорту привязки; розміщення тимчасової споруди за відсутності документів на землекористування; в інших випадках, передбачених законодавством.

На виконання рішення Камянської міської ради №1254-60/VI від 27.02.2015 року та у відповідності до п.2.2 затвердженого Порядку звільнення території міста від самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та Положення про комісію з питань звільнення території міста від самовільно встановлених тимчасових споруд, виконкомом Камянської міської ради 27.05.2015 року було прийнято рішення №95 «Про звільнення території міста від самовільно встановлених тимчасових споруд» згідно переліку, що є додатком до рішення (а.с.197-198 т.1).

22.07.2015 року виконкомом Камянської міської ради було прийнято рішення №133, 27.01.2016 року №19 та 11.07.2016 року №184 «Про внесення доповнень до рішення виконавчого комітету міської ради від 27.05.2015 року №95», якими доповнено перелік самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, які підлягають відокремленню від місця їх розташування, на підставі відповідних актів комісії та актів обстеження (а.с.202-203,204-205,210-212,213-221,226-227,228-232 т.1).

Звертаючись до суду з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАН» посилалось на те, що вказаними рішеннями виконкому Камянської міської ради №133 від 22.07.2015 року, №19 від 27.01.2016 року та №184 від 11.07.2016 року до переліку самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, які підлягають відокремленню від місць їх розташування, було включено тимчасові споруди, які належать на праві власності товариству та були розміщені у передбаченому законом порядку на підставі відповідних дозвільних документів (договорів оренди земельних ділянок та паспортів привязки), а саме:

-м.Камянське, бульвар Будівельників, в районі житлового будинку №41 (дві тимчасові споруди);

-м.Камянське, вул.Інтернаціанолістів (після перейменування вул.Воїнів-Афганців), в районі житлового будинку №4А;

-м.Камянське, пр.Перемоги, в районі кінотеатру «МИР»;

-м.Камянське, вул.Інтернаціанолістів (після перейменування вул.Воїнів-Афганців), в районі житлового будинку №18;

-м.Камянське, пр.Перемоги, в районі житлового будинку №16;

-м.Камянське, бульвар Героїв, в районі житлового будинку №3А;

-м.Камянське, 3-й провулок Котельникова, в районі житлового будинку №7;

-м.Камянське, пр.Перемоги, в районі житлового будинку №71;

-м.Камянське, перехрестя вул.Бойка та вул.Костромської.

Разом з тим, з додатків до оскаржуваних рішень вбачається, що тимчасові споруди за адресами: м.Камянське, 3-й провулок Котельникова, в районі житлового будинку №7; м.Камянське, пр.Перемоги, в районі житлового будинку №71; м.Камянське, перехрестя вул.Бойка та вул.Костромської, до переліку тимчасових споруд, що підлягають звільненню не вносились. А з зазначених в позові двох тимчасових споруд за адресою: бульвар Будівельників, в районі житлового будинку №41, згідно додатків до оскаржуваних рішень до тимчасових споруд, що підлягають звільненню, внесено лише одну тимчасову споруду за вказаною адресою.

А тому суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішень виконавчого комітету Камянської міської ради №133 від 22.07.2015 року, №19 від 27.01.2016 року та №184 від 11.07.2016 року в частині включення до переліку самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, які підлягають відокремленню від місць їх розташування, тимчасових споруд Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН», за зазначеними вище адресами.

З рішень відповідача №133 від 22.07.2015 року, №19 від 27.01.2016 року та №184 від 11.07.2016 року вбачається, що згідно додатків до них до Переліку самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, які підлягають відокремленню від місць їх розташування включено тимчасові споруди, за адресами:

-м.Камянське, вул.Інтернаціанолістів (після перейменування вул.Воїнів-Афганців), в районі житлового будинку №4А; м.Камянське (додаток до рішення №133 від 22.07.2015 року);

-пр.Перемоги, в районі кінотеатру «МИР» (додаток до рішення №133 від 22.07.2015 року та №19 від 27.01.2016 року);

-м.Камянське, бульвар Будівельників, в районі житлового будинку №41; м.Камянське (додаток до рішення №19 від 27.01.2016 року);

-м.Камянське, бульвар Героїв, в районі житлового будинку №3А (додаток до рішення №19 від 27.01.2016 року та №184 від 11.07.2016 року);

-м.Камянське, вул.Інтернаціанолістів (після перейменування вул.Воїнів-Афганців), в районі житлового будинку №18 (додаток до рішення №184 від 11.07.2016 року);

-м.Камянське, пр.Перемоги, в районі житлового будинку №16 (додаток до рішення №184 від 11.07.2016 року);

З наданих позивачем до позову документів вбачається, що на тимчасові споруди за адресою:

-м.Камянське, пр.Перемоги, в районі кінотеатру «МИР», позивачу було видано паспорт привязки вказаної тимчасової споруди №386 від 22.03.2016 року (а.с.152-155 т.2);

-м.Камянське, вул.Інтернаціанолістів (після перейменування вул.Воїнів-Афганців), в районі житлового будинку №18, позивачу було видано паспорт привязки вказаної тимчасової споруди №394 від 07.04.2016 року (а.с.134-138 т.2);

-м.Камянське, вул.Інтернаціанолістів (після перейменування вул.Воїнів-Афганців), в районі житлового будинку №4А, позивачу було видано паспорт привязки вказаної тимчасової споруди №385 від 22.03.2016 року (а.с.148-151 т.2);

-м.Камянське, бульвар Будівельників, в районі житлового будинку №41 (дві споруди), позивачу було видано паспорт привязки вказаних тимчасових споруд №384 від 16.03.2016 року та №391 від 04.04.2016 року (а.с.139-143,144-147 т.2);

-про надання земельної ділянки для розміщення торгівельного кіоску за адресою: м.Камянське, бульвар Героїв, в районі житлового будинку №3А та по пр.Перемоги, в районі житлового будинку №16, між позивачем та Камянською міською радою було укладено відповідні договори оренди №11229 від 09.04.2010 року та №11230 від 09.04.2010 року (а.с.23-27,28-32 т.1).

Проте, з договорів оренди №11229 від 09.04.2010 року та №11230 від 09.04.2010 року вбачається, що останні укладались терміном до 28.01.2015 року.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваних рішень договори оренди, на підставі яких позивачем розміщувались тимчасові споруди за адресами: м.Камянське, бульвар Героїв, в районі житлового будинку №3А та по пр.Перемоги, в районі житлового будинку №16, в силу п.12.3 вказаних договорів припинили свою дію, нові договори не укладались, паспорти привязки на розміщення вказаних тимчасових споруд не видавались.

Паспорти привязки на тимчасові споруди за адресами: м.Камянське, пр.Перемоги, в районі кінотеатру «МИР», вул.Інтернаціанолістів (після перейменування вул.Воїнів-Афганців), в районі житлового будинку №4А, бульвар Будівельників, в районі житлового будинку №41 (дві споруди), позивачу було видано в березні та квітні 2016 року.

Тобто дозвільні документи (паспорти привязки) на розміщення вказаних тимчасових споруд були отримані позивачем пізніше ніж прийняті відповідачем рішення №133 від 22.07.2015 року та №19 від 27.01.2016 року про їх відокремлення.

Що стосується тимчасової споруди в м.Камянське, вул.Інтернаціанолістів (після перейменування вул.Воїнів-Афганців), в районі житлового будинку №18, суд враховує, що на момент прийняття відповідачем рішення №184 від 11.07.2016 року, на тимчасову споруду за вказаною адресою позивачу було видано паспорт привязки №394 від 07.04.2016 року.

Разом з тим, суд враховує, що як відносно вказаної тимчасової споруди, так і інших тимчасових споруд, стосовно яких позивачем представлено паспорти привязки, не надано доказів виконання позивачем вимог п.2.23 Порядку №244 в частині подачі Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАН» після розміщення тимчасових споруд письмової заяви за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, з зазначенням про виконання вимог паспортів прив'язки.

А з представленого представником відповідача листа Управління містобудування та архітектури Камянської міської ради, яким видавались паспорти привязки, вбачається, що таких заяв позивачем до Управління не подавалось.

Таким чином, сама по собі наявність паспортів привязки без дотримання позивачем вимог п.2.23 Порядку №244 не може бути свідченням правомірності розміщення тимчасових споруд, що наведені в позові, їх розміщення саме позивачем, а також доказом того, що саме ці споруди включені оскаржуваними рішеннями до переліку тимчасових споруд, що підлягають відокремленню.

В звязку з цим, оскільки на момент прийняття відповідачем оскаржуваних рішень визначених законодавством дозвільних документів, що надавали позивачу право на розміщення перелічених вище тимчасових споруд, у останнього не було та позивачем не надано суду належних та допустимих доказів належності йому та розміщення тимчасових споруд, що згідно оскаржуваних рішень включені до переліку тимчасових споруд, що підлягають відокремленню, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю та не доведеністю позовних вимог належними доказами.

З огляду на чинне рішення Камянської міської ради №1254-60/VI від 27.02.2015 року, положення Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про благоустрій населених пунктів» суд вважає, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем в межах наданих йому повноважень та підстав для визнання їх протиправними та такими, що порушували права позивача на момент їх прийняття судом не встановлено.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про недотримання відповідачем вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики» в частині недотримання вимог вказаного Закону щодо порядку оприлюднення оскаржуваних рішень.

Так, ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики» визначено, що регуляторний акт це:

прийнятий повноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону його дія не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, повязаної з прийняттям актів, що містять індивідуально-конкретні приписи.

Згідно з п.1.4 розділу 1 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 року №34/5, (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2005 року за № 381/10661) нормативно-правовий акт офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскаржувані рішення не є регуляторними актами в розумінні ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики», оскільки не є нормативно-правовими актами, за своїм змістом є рішеннями про внесення доповнень до іншого рішення в частині визначення конкретного переліку майна (тимчасових споруд), що підлягають відокремленню в звязку із самовільним розміщенням, підлягають одноразовому застосуванню та втрачають свою силу після фактичного виконання.

Також наданими представником відповідача доказами підтверджено, що оскаржувані рішення були оприлюднені у передбаченому законом порядку, шляхом розміщення на офіційному сайті міської ради та в друкованому засобі щотижневику міської ради «Відомості».

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в порядку ст.94 КАС України та в звязку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати слід покласти на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,11,71,94,160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН» до виконавчого комітету Камянської міської ради про визнання частково протиправними та часткове скасування рішень виконкому відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.Ю.Казак