Справа № 804/14428/15
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2017 рокусправа № 804/14428/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Підприємство Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21)» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Підприємство Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21)» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Підприємство Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21)» звернулося з позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 11.09.2015 року № на суму 259 885,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач правомірно використовує підземну воду на підставі дозволу на спеціальне використання води з встановленням в ньому ліміту використання води, внаслідок чого податкове повідомлення-рішення, прийняте за порушення статті 327 Податкового кодексу України, є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційну скаргу мотивовано доводами, які були викладені у позові. Крім того, позивач зазначив, що в жовтні 2015 року ДП «Підприємством Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№21)» відновлено «паспорт разведочно-эксплуатационной скважины № 1», а 09 вересня 2016 року отримано «Дозвіл на спеціальне використання» № 00735.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, правильність застосування судом першої інстанції

норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що старшим державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну виїзну перевірку ДП «Підприємства Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 21)» () по взаємовідносинам з Солонянською виправною колонією № 21 () за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 роки.

За результатами проведеної перевірки складено Акт № 61/2202/08679698 від 26.08.2015р., згідно висновків якого встановлено порушення пункту 327.1, пункту 327.2, пункту 327.3 статті 327 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано збір за використання підземних вод на загальну суму 198072,76 грн. у т.ч. І кв.2012р. - 8540,85 грн., II кв.2012р. - 16274,52 грн., III кв.2012р. -19992,54 грн., IV кв.2012р. - 20740,84 грн., І кв.2013р. - 14595,39 грн., II кв.2013р. -15307,31 грн., III кв.2013р. - 17402,61 грн., IV кв.2013р. - 16740,36 грн., І кв.2014р. -16070,76 грн., II кв.2014р. - 18489,49 грн., III кв.2014р. - 16395,59 грн., IV кв.2014р. -17522,48 грн.

Враховуючи норми статті 102 та статті 113 Податкового кодексу України, за період з 01.01.2012 року по 30.06.2012 року ДП «Підприємство Солоняиської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 21)» вільне від сплати податкових зобов'язань за спеціальне використання підземних вод на загальну суму 24815,37 грн., у т.ч. І кв.2012р. - 8540,85 грн., II кв.2012р. - 16274,52 грн., оскільки строк для визначення податкових зобов'язань та застосування фінансових санкцій за цей період минув.

За результатами розгляду заперечень на Акт перевірки, відповідач надав письмову відповідь № 3398/10/04-17-22-02 від 08.09.2015р., згідно якої заперечення залишено без задоволення, а висновок, зроблений в Акті перевірки № 61/2202/08679698 від 26.08.2015р. залишено без змін.

На підставі вказаного Акту перевірки, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11.09.2015р., яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання: за основним платежем - 173257грн., штрафні (фінансові) санкції - 86628,69 грн.

Правомірність прийняття вказаного повідомлення-рішення винесено на розгляд судової колегії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що ні під час проведення перевірки, ні під час розгляду справи судом першої інстанції, позивачем не надано доказів наявності у ДП «Підприємство Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21)» дозволу на спеціальне використання води з встановленням в ньому ліміту використання води, що є порушенням податкового законодавства щодо використання підземної води без наявності відповідного дозволу, тому податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно пункту 323.1 статті 323 Податкового кодексу України, платниками збору за спеціальне використання води є водокористувачі - суб'єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи (крім бюджетних установ), постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води з водних об'єктів (первинні водокористувачі) та/або від первинних або інших водокористувачів (вторинні водокористувачі), та використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.

Об'єктом оподаткування збором є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання.(пункт 324.1 статті 324 Податкового кодексу України).

Згідно зі статтею 326 Податкового кодексу України водокористувачі самостійно обчислюють збір за спеціальне використання води та збір за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року, а за спеціальне використання води для потреб водного транспорту - починаючи з першого півріччя поточного року, у якому було здійснено таке використання.

Збір обчислюється виходячи з фактичних обсягів використаної води (підземної, поверхневої, отриманої від інших водокористувачів) водних об'єктів з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування, лімітів використання води, ставок збору та коефіцієнтів.

За обсяги води, переданої водокористувачем - постачальником іншим водокористувачам без укладення з останніми договору на поставку води, збір обчислюється і сплачується таким водокористувачем - постачальником.

Обсяг фактично використаної води обчислюється водокористувачами самостійно на підставі даних первинного обліку згідно з показаннями вимірювальних приладів.

За відсутності вимірювальних приладів обсяг фактично використаної води визначається водокористувачем за технологічними даними (тривалість роботи агрегатів, обсяг виробленої продукції чи наданих послуг, витрати електроенергії, пропускна спроможність водопровідних труб за одиницю часу тощо). У разі відсутності вимірювальних приладів, якщо можливість їх встановлення існує, збір сплачується у двократному розмірі.

Органи, що видають дозволи на спеціальне водокористування, щороку до 20 січня подають контролюючим органам та органам водного господарства інформацію про водокористувачів, яким видано такі дозволи.

Водокористувачі, яким видано дозволи на спеціальне водокористування та які здійснюють постачання води іншим водокористувачам, щороку до 20 січня подають контролюючим органам та органам водного господарства перелік водокористувачів - абонентів.

У разі зміни умов водокористування, видачі протягом року нових дозволів на спеціальне водокористування, укладення договорів на поставку води водокористувачі, які отримали переоформлені дозволи на спеціальне водокористування, договори на поставку води, зобов'язані протягом 10 днів повідомити про це контролюючим органам та органам водного господарства. (пункт 326.12 статті 326 Податкового кодексу України)

Відповідно до пункту 326.13 статті 326 Податкового кодексу України, у разі якщо водокористувачі, які повністю утримуються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, використовують обсяги води для господарської діяльності, направленої на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, збір обчислюється на загальних підставах з усього обсягу використаної води з урахуванням обсягу втрат води в їх системах постачання.

Згідно зі статтею 327 Податкового кодексу України у разі перевищення водокористувачами встановленого річного ліміту використання води збір обчислюється і сплачується у п'ятикратному розмірі виходячи з фактичних обсягів використаної води понад встановлений ліміт використання води, ставок збору та коефіцієнтів.

За понадлімітне використання води збір обчислюється за кожним джерелом водопостачання окремо згідно з установленими ставками збору та коефіцієнтами.

За відсутності у водокористувача дозволу на спеціальне водокористування із встановленими в ньому лімітами використання води збір справляється за весь обсяг використаної води, що підлягає оплаті як за понадлімітне використання.

Таким чином, використання води без наявності дозволу на спеціальне водокористування із встановленими в ньому лімітами використання води є порушенням вимог податкового законодавства, за яке передбачено відповідальність.

Як встановлено Актом № 61/2202/08679698 від 26.08.2015р., ДП «Підприємство Солонянської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21)» використовувало підземну воду без наявності дозволу на спеціальне використання води з встановленням в ньому ліміту використання води.

Згідно з матеріалами справи, 16.12.2011 року Солонянською виправною колонією № 21 було укладено Договір № 205/11/181-05 з Дніпропетровською комплексною геологічною партією «Південукргеологія», згідно якого Замовник (Солонянська виправна колонія № 21) замовив послуги на розгляд, аналіз матеріалів, складання висновку на спец водокористування свердловини на загальну суму 938,00 грн. та було складено Акт виконання гідрогеологічного висновку за грудень 2011р.

Крім того, позивачем надано «Дозвіл на спеціальне використання «Солонянська виправна колонія №21 в Дніпропетровській області управління державного департаменту України з питань виконання покарань» №02970. Цей документ не містить дати початку дії дозволу, дати закінчення його дії, печаток та належної реєстрації органом, що видає дозволи на спеціальне водокористування, тому не може слугувати належним підтвердженням отримання дозволу на спеціальне водокористування.

Таким чином, надані суду документи не спростовують факт використання позивачем підземної води без наявності відповідного дозволу.

Надання суду «Дозвіл на спеціальне використання» № 00735, зареєстроване 19.09.2016 року підтверджує отримання дозволу на використання води в період з 09.09.2016 по 01.09.2019, але не спростовує висновки контролюючого органу про порушення позивачем статті 327 Податкового кодексу України за період 2012-2014 роки.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Підприємство Солонянської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21)» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2016 року у справі № 804/14428/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко