Справа № 802/1496/16-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1496/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівникька Н.Л.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

19 січня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

секретар судового засідання: Ременяк С.Я.,

за участю:

представника позивача: Богатира С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року Немирівська об'єднана державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області звернулась до суду з позовом до дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про стягнення податкового боргу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

18 січня 2017 року на адресу суду надійшли додаткові докази по справі (вх. 1036/17) від представника позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явивився. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений завчасно і належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, зважаючи на наступне.

Дочірнє підприємство "Українська горілчана компанія "Nemiroff" як суб'єкт підприємницької діяльності зареєстровано 01.12.2004 Немирівською районною державною адміністрацією. Підприємство перебуває на обліку в Немирівській ОДПІ.

За відповідачем рахується заборгованість по податку на додану вартість в сумі 10701501,00 грн., яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.04.2014, відповідно до якого, було донараховано суму грошового зобов'язання в тому числі за основним платежем 7134334, 00 грн. та застосована штрафна санкція 3567167,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржувалось відповідачем та відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 25.05.2016 по справі № 802/1617/14-а (К/800/25394/15) залишено в силі, а відтак стало узгоджене за наслідками судового оскарження.

Вважаючи податковий борг узгодженим, Немирівська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг виник на підставі податкового повідомлення-рішення форми "Р" № від 29.04.2014, в той час як провадження у справі про банкрутство порушено 22.07.2014. З наведених обставин слідує, що заявлені вимоги виникли до моменту введення мораторію та мають бути включені в кредиторські вимоги та подані до господарського суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі -ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

За змістом пп.14.1.39 п. 14.1 ст. 39 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14 цього ж Кодексу податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пп. 129.1.1 ст. 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Положеннями п. 59.1 ст. 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, пунктом 59.5 цієї ж статті передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

За приписами пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.4 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що податковий борг платника податку виник після узгодження оспорюваної суми за податковим повідомленням-рішенням № у день набрання законної сили рішення у справі № 802/1617/14-а від 25 травня 2016 року Вищим адміністративним судом України.

Разом з цим, як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою господарського суду Вінницької області від 22 липня 2014 року було порушене провадження по справі № 902/798/14 про банкрутство щодо боржника дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст ч. 4 ст.23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або протоколі судового засідання.

Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

У разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі п. 2 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Якщо у порушенні провадження у справі про банкрутство відмовлено або провадження у справі про банкрутство припинено, позовне провадження підлягає поновленню і позов розглядається по суті.

Положення частин першої - четвертої цієї статті не застосовуються до позовів за вимогами кредиторів, на які не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Тобто, відповідач не заявляв свої вимоги у справі про банкрутство дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" через те, що в період терміну для заявлення вимог, податковий борг був не узгоджений, а тому формально не існував. Виникнення такого боргу вважається з моменту узгодження та несплати такого зобов'язання.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Положеннями ст. 19 зазначеного Закону встановлена заборона нараховувати протягом дії мораторію неустойку (штраф, пеню), інші фінансові (економічні санкції) за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), стосується вимог, зобов'язань, які підпадають під поняття мораторію.

Так як дія мораторію на задоволення вимог кредиторів розповсюджується на вже існуючі, узгоджені суми грошових зобов'язань, до них не слід відносити грошові зобов'язання, які виникли після дня введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням.

Крім того, відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 18.12.2009 "Про судову практику у справах про банкрутство" надається роз'яснення щодо конкурсних та поточних кредиторів: конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва та платежу за векселем на підставі статей 43 та 70 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, запровадженого Женевською конвенцією 1930 року.

Конкурсними кредиторами слід вважати кредиторів, термін виконання вимог яких до боржника настав до дня порушення справи про банкрутство боржника.

Поточні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство. Отже, поточними кредиторами слід вважати тих кредиторів, термін виконання вимог яких до боржника настав після порушення справи про банкрутство.

Оскільки в даному випадку термін виконання податкового повідомлення-рішення, на підставі якого заявлено позов про стягнення податкового боргу, настав після набрання законної сили постанови Вищого адміністративного суду України від 25.05.2016, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо застосування процедури, визначеної Податковим кодексу України для стягнення податкового боргу, який утворився після відкриття провадження про банкрутство та введення мораторію.

За вказаних вище обстави, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач довів правомірність своїх дій щодо стягнення податкового боргу як поточний кредитор в порядку, встановленому Податковим кодексом України та вбачає підстави для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Немирівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до Дочірнє підприємство "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про стягнення податкового боргу скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути податковий борг в сумі 10701501,00 грн з дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на р/р № 0380, отримувач - УК у Немирівському районі/Немирівський район/140101, банк отримувача - ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 січня 2017 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.