Справа № 214/6813/16-а
Суддя: Чернова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/6813/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 січня 2017 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.

при секретарі Ізак О.В.

розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, про визнання дій та рішень субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом в якому просила поновити пропущений процесуальний строк для звернення до суду за захистом порушених прав; визнати протиправними дії відповідача, щодо припинення з 01.06.2015 року виплати їй пенсії в раніше призначеному розмірі відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов'язати відповідача відновити їй з 01.06.2015 року виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України ««Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити недоплачену суму пенсії; визнати протиправними дії відповідача, щодо відмови у перерахунку раніше призначеного їй розміру пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей»; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії за відповідний період з моменту виникнення вищезазначених підстав відповідно до вимог вищевказаних нормативно-правових актів; стягнути з відповідача на її користь, за рахунок бюджетних асигнувань, витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовує наступним. З липня 2012 року позивач отримує пенсію за вислугу років (пенсійна справа НОМЕР_1) в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, яка була їй призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (була звільнена з посади начальника ВГІРФО Дзержинського районного відділу Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області зі спеціальним званням майор міліції). Станом на 01.04.2015 розмір призначеної їй пенсії складав 1618,43 грн. З 02.07.2012 року по даний час працює на посаді державного службовця (начальника Дзержинського районного відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області). З 01.04.2015 року відповідач припинив виплату раніше призначеної пенсії. Позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про поновлення виплати пенсії, але їй повідомлено про відсутність підстав для поновлення пенсії.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що з 01.04.2015 року позивачу припинено виплату пенсії у зв'язку з тим, що на даний момент вона працює на посаді та на умовах передбачених Законом України «Про державну службу». Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон №213) визначено вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження, у виплаті пенсії на період роботи на зазначених підставах, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах. У цьому переліку Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відсутній, тобто обмеження у виплаті пенсії для працюючих пенсіонерів продовжують діяти. Статтею 54 Закону України №2262 передбачено, що виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється після звільнення з роботи. Інших підстав для поновлення пенсії не передбачено. Згідно ст.22 Загальної декларації з прав людини розміри соціальних виплат і допомог встановлюється з урахуванням фінансових можливостей держави. Також ч. 5 Прикінцевих положень Закону №213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. При цьому, відповідач як орган державної влади діє лише на підставі чинного законодавства та у межах своїх повноважень. Оскільки вимоги ч.4 Розділу І Закону №213 не визнано неконституційними, вони діють і підлягають виконанню всіма органами Пенсійного фонду України. Щодо застосування відповідачем положень ч. 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону № 213. Вказані норми Закону (щодо скасування норм пенсійного забезпечення за нормами спеціальних Законів, у т.ч. і Закону України «Про державну службу») можуть розповсюджуватись лише на осіб, право на пенсійне забезпечення яких виникне після 01.06.2015 року (згідно із Конституцією України закони не мають зворотної дії у часі, а дію нормативно-правового акту в часі необхідно розуміти так, що до події застосовується той нормативно-правовий акт, під час дії якого вона настала). Пенсія позивачу була призначена до 01.06.2015 року, а отже дана норма Закону на нього не поширюється. Крім того, аналіз Закону №213 підтверджує правомірність зупинення виплати пенсії позивачу на період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, оскільки, ч.5 розділу І Закону №213 вносить зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу», а отже ч. 5 розділу ІІІ цього закону не може одночасно скасовувати цю статтю. Таким чином, для повного скасування норм щодо пенсійного забезпечення державних службовців необхідно прийняття відповідного спеціального закону.

Таким чином, відповідач вважає поданий адміністративний позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення. Згідно з вимогами ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Статтею 55 Конституції України передбачено що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом було встановлено, що з липня 2012 року позивач отримує пенсію за вислугу років (пенсійна справа НОМЕР_1) в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, яка була їй призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (була звільнена з посади начальника ВГІРФО Дзержинського районного відділу Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області зі спеціальним званням майор міліції). Станом на 01.04.2015 розмір призначеної їй пенсії складав 1618,43 грн. З 02.07.2012 року по даний час працює на посаді державного службовця (начальника Дзержинського районного відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області). З 01.04.2015 року відповідач припинив виплату раніше призначеної пенсії. Позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про поновлення виплати пенсії, але їй повідомлено про відсутність підстав для поновлення пенсії.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» встановлено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Згідно п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII від 02.03.2015 року, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Разом з тим, відповідно до п.5 розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, «Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Таким чином, дана правова норма чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу» та інших спеціальних законів, зазначених вище. Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У зв'язку із тим, що у зазначений у п.5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII від 02.03.2015 року, строк, тобто до 01.06.2015 року, закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, прийнятий не був, то із вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом державним службовцям не призначаються, і відповідно позивач, який є державним службовцем, перестав бути особою, яка має право на призначення пенсії у порядку, передбаченому спеціальним законом, і відповідно перестав бути особою, передбаченою у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка була підставою для зупинення виплати пенсії з 01.04.2015 року.

Дана позиція також викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/11920/16 від 27.07.2016 року та в Постанові колегії суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24.05.2016 року.

Відповідно до п.1,5 ст.237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Згідно ст.244-2 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.1 і п.2 ч.1 ст.237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

На теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим підстави для невиплати пенсії, призначеної позивачу, відпали, і перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно з 01.06.2015 року протиправно допускає бездіяльність, яка полягає у тому, що він з 01.06.2015 року не поновив виплату пенсії позивачу у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати, оскільки з даної дати вона вже не є особою, яка має право на призначення пенсії за спеціальним законом («Про державну службу»), і відповідно вона стала прирівняна до звичайного працівника у правах на призначення пенсії на загальних підставах.

Крім того, позивачу призначена пенсія згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як колишньому працівнику органів внутрішніх справ. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. На час розгляду справи ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має таку редакцію: перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч.2 ст.51 цього Закону.

Згідно «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до п.23 та п.24 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 року, №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року, №135/13402, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому ст.63 Закону. При цьому пенсіонери звертаються до органів, що призначають пенсії з відповідними заявами та в разі необхідності подають документи, які дають право на підвищення пенсії.

Судом встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», затверджено схему окладів за спеціальним званням поліцейських у розмірах згідно з додатком 1; схему посадових окладів курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання в розмірах згідно з додатком 2; схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10, тобто, відбулись зміни, які є підставою для перерахунку пенсії та зобов'язують органи, на які покладено проведення перерахунку здійснити його.

29.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» і ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після ч.2 доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Суд вважає необхідним поновити строк позивачу для звернення до суду із адміністративним позовом, так як про порушення своїх прав їй стало відомо із листа відповідача від 17.10.2016 року, який було надано на заяву позивача щодо надання розяснень про причини припинення виплати пенсії та поновлення таких виплат, б/н від 28.09.2016 року, а також заяву позивача про перерахунок пенсії, б/н від 28.09.2016 року.

Крім того, на підставі ст.94 КАС України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, ст.19,55,56,64 Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.2,19,69,71,158-163,237,244-2 КАС України ,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, про визнання дій та рішень субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Поновити пропущений процесуальний строк ОСОБА_1 для звернення до суду за захистом порушених прав.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо припинення з 01 червня 2015 року виплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії в раніше призначеному розмірі відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 червня 2015 року виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України ««Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити недоплачену суму пенсії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови у перерахунку раніше призначеного розміру пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії за відповідний період з моменту виникнення вищезазначених підстав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати на сплату судового збору у розмірі 551,20 гривень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Чернова Н.В.