Справа № 464/9011/16-а
Суддя: Теслюк Д. Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/9011/16-а
пр.№ 2-а/464/65/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 року

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Теслюк Д.Ю., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення суб?єкта владних повноважень управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова від 29.11.2016 р. №19466/03 про відмову у призначенні йому пенсії по інвалідності; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова призначити йому пенсію по інвалідності відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року з 28.11.2016 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи без обмеження максимально граничного розміру.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачем відмовлено йому у призначенні пенсії у зв'язку із інвалідністю відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Рішення про відмову у призначенні пенсії мотивоване тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, згідно із Законом України «Про прокуратуру». Окрім того, відповідач вказує, що ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, що регулює питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, мала набрати чинності з 25.04.2015 року. Водночас, Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо відтермінування набрання чинності» від 21.04.2015 р. змінено дату набрання чинності з 25.04.2015 р. на 15.07.2015 р. Оскільки Законом №213-8 від 02.03.2015 р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», з 01.06.2015 р. відсутні підстави для призначення пенсії працівникам прокуратури в порядку, передбаченому цим законом. З вищевказаним рішенням відповідача не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до п.8 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами І або ІІ групи, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, призначається пенсія по інвалідності в порядку, передбаченому п.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Стаж його роботи на посадах прокурора складає 19 років 8 місяців 11 днів. Як вбачається з листа-відмови управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова від 29.11.2016 р., у прийнятті такого рішення відповідач керувався вимогами ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», проте вважає, що в даному випадку слід було керуватись вимогами ст. 50-1 вказаного Закону, оскільки такі дії значно звужують зміст та обсяг його прав і свобод.

Відповідач подав суду письмові заперечення на позов, в яких просить в позові відмовити за безпідставністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що на теперішній час питання призначення пенсій працівникам прокуратури регулюється Законом України «Про прокуратуру», що діє з 15 липня 2015 року. Тобто, до вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи застосовується той закон, під час чинності якого вони здійснюються. Окрім того, відповідно до п.5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Законів України «Про прокуратуру». До 1 червня 2015 року не прийнято Закону, що стосувався б усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій. Положення п.5 Прикінцевих положень Закону №213 від 02.03.2015 р. стосуються порядку призначення пенсій прокурорам, слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення. Оскільки Законом №213-8 від 02.03.2015 р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», з 01.06.2015 р. відсутні підстави для призначення пенсії працівникам прокуратури в порядку, передбаченому цим законом.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності до ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважаю їх достатніми для прийняття рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.03.1997 р. по 28.11.2016 року працював в органах прокуратури, що стверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.11-13).

28.11.2016 року він, на підставі довідки прокуратури Львівської області від 22.11.2016 року №18-1389, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с.14 - копія заяви).

Листом №19466/03 від 29.11.2016 р. управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності (а.с.10).

Рішення про відмову у призначенні йому пенсії по інвалідності мотивоване тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, згідно із Законом України «Про прокуратуру», тому з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру», не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч.9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурорам, визнаним інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Відповідно до записів трудової книжки, що і не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 безперервно працював в органах прокуратури 18.03.1997 р. по 28.11.2016 року, тобто більше 10 років.

Таким чином, на час звернення до управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії по інвалідності, його трудовий стаж в органах прокуратури складав 19 років 8 місяців 11 днів,

Відповідно до довідки до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №343621 від 20.10.2016 року йому встановлено інвалідність II групи загального захворювання (а.с.19).

Відповідно до ч.2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» інвалідам ІІ групи пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно із ч.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, інші державні органи, їх посадові та службові особи, а також фізичні та юридичні особи і їх об'єднання зобов'язані поважати незалежність прокурора та утримуватися від здійснення у будь-якій формі впливу на прокурора з метою перешкоджанні виконанню службових обов'язків або прийняття ним незаконного рішення.

В свою чергу, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, в т.ч. в прокуратурі (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба (зокрема) у правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Окрім того, згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Тому, посилання відповідача на те, що на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії по інвалідності підлягає застосуванню Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, який прийнятий в часі пізніше, ніж Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, є безпідставним, оскільки Закон України «Про прокуратуру» за №1697-УІІ, який набрав чинності 15.07.2015 року, діяв на час звернення позивача із заявою. В даних спірних правовідносинах підлягають застосуванню діючі норми вищенаведеного спеціального Закону.

Така правова позиція узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного Суду України, висловленою в ухвалах від 02.06.2016 року (справа К/800/6861/16) та від 07.06.2016 року справа (К/800/6871/16).

Враховуючи вищенаведене, суд вбачає правові підстави для задоволення позовних вимог позивача, проте такі слід задовольнити частково, оскільки відповідно до ч.2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» інвалідам ІІ групи пенсія призначається в розмірі 60 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, а тому позовна вимога ОСОБА_1 щодо призначення йому пенсії по інвалідності, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 17, 18, 70, 71, 86, 158-163, 183-2 КАС України,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов?язати управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у відповідності до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з 29.11.2016 року.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Теслюк Д.Ю.