Справа № 804/16407/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Павловського Д.П., розглянувши в м. Дніпро в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Нікопольської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 25.12.2014 року №1760 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки".
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. ст. 198, 201 Податкового кодексу України порушенням відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому позивач зазначає, що факт реального здійснення господарської операції підтверджуються відповідними первинними документами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт реальної поставки товарів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 16.12.2015 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в судове засідання.
В судове засідання зявився представник відповідача, який просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.
Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
17.03.2016 року на адресу суду надійшли заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування яких зазначено, що перевірка була проведена з дотриманням вимог чинного законодавства. Документальне підтвердження проведених господарських операцій з вищезазначеними підприємствами відповідач не визнав, вважаючи, що оскільки фактично здійснення господарських операцій не було, то надані до перевірки документи, не можуть вважатися первинними для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. За твердженнями відповідача діяльність підприємства була спрямована на здійснення операцій, повязаних з отриманням податкової вигоди. Просив відмовити в задоволенні позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Нікопольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам за лютий-квітень 2014 році з TOB КФ «Авіон», TOB «Агролуг 10» за вересень 2014 року та подальшого використання в своїй діяльності отриманих товарів (робіт, послуг) в поточному та наступних податкових періодах.
За результатами перевірки складено акт № 104/04-7-17-03/НОМЕР_2 від 16.01.2015 року.
Згідно ст.75, ст.78 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
На вищезазначені офіційні письмові запити Позивачем було відмовлено в наданні пояснень та запитуваних документів по взаємовідносинам з вказаними суб'єктами підприємницької діяльності з підстав, що вказані листи складено з порушеннями першого та другого абзаців п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України (далі-ПКУ), що викликає порушення його прав.
У звязку з відсутністю відповідей по вказаним запитам, на підставі наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 25.12.2014 року №1760 було призначено перевірку господарської діяльності позивача у вказаний період із зазначеними контрагентами.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що перевірку було призначено та проведено відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно з п. 5.2 Порядку № 984 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів; у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факти відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки; у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання пояснень необхідно відобразити в акті.
Судом встановлено, позивач декларував податковий кредит з такими контрагентам-постачальниками :
З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано до перевірки документів, які б підтверджували взаємовідносини з вказаними підприємствами, а саме: господарські договори, укладені з і вищевказаними контрагентами, фінансово-господарські документи, що підтверджують лату грошових коштів за вчиненими правочинами - платіжні доручення, виписки банківських установ, прибуткові та видаткові касові ордери, чеки РРО та інші, податкові накладні, і податкові накладні, рахунки, рахунки - фактури, акти приймання-передачі продукції, акти здачі-прйняття робіт, первинні транспортні документи (товарно-транспортні накладні, І довіреності на отримання та списання товарно-матеріальних цінностей, дорожні листи, копії техпаспортів), договори на зберігання, розміщення на складі, за рахунок якої сторони проводились вантажні роботи, копії документів, згідно яких відвантажено товар (надано 7 боти, послуги, та ін.), акти звірок, угоди взаємозаліків, акти на списання, наявність дебіторської та кредиторської заборгованості із зазначенням періоду виникнення (помісячно) з вищевказаними контрагентами на початок (станом на 01.02.14, 01.09.14) та кінець перевіряємого періоду (станом на 30.04.14, 30.09.14), наявність залишків товарно-матеріальних цінностей (товару) за вищевказаними вчиненими правочинами, якщо залишились залишки; копії первинних документів, щодо подальшої реалізації отриманого товару (надано роботи, послуги), або використанні у власній діяльності в поточному та наступних податкових періодах. У зв'язку з чим неможливо визначити умови постачання продукції, умови транспортування, умови навантажувально-розвантажувальних робіт, момент переходу права власності, умови зберігання продукції, стан розрахунків між контрагентами, кому та що реалізовано або використано у власній діяльності Позивача.
Крім того, Нікопольською ОДПІ отримано акт від 21.08.2014 №395/1/26-52-22- 5/34635532 ДПІ у Деснянському районі м. Києва про неможливість проведення зустрічної звірки, та акт від 06.01.2015 №37/04-62-22-3/3463553 ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства TOB КФ «Авіон», якими встановлено, що TOB «КФ «Авіон» було сформовано податкові зобов'язання, за рахунок реалізації товару, придбаного у постачальників, які в свою чергу не підтвердили та не задекларували свої податкові зобов'язання в здійсненні фінансово- господарських операцій; відсутність поставок товарів (робіт, послуг) по ланцюгу постачання від контрагентів - постачальників за вищевказані періоди, та відповідно відсутні поставки товарів (робіт, послуг) від TOB КФ «Авіон» до контрагентів-покупців.
Згідно з зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними TOB «КФ «Авіон» реалізував наступні товари (роботи, послуги): монтаж - демонтаж, переміщення банкоматів та терміналів самообслуговування, будівництво складу сировини, реконструкція будівель Овруцького молококонсервного комбінату в м. Овруч, Житомирської області, папір, болти, шайби, гайки, саморізи, шурупи, піки, плашки, свердла, мітчики, патрони, коліна, труби, маркетингові послуги, тканина РЕ в асортименті, Canon MF3010 лазерний, провод, кондиціонеи, та инвертора TDK СХА L0612-VJL, тонери, фотобарабани, картриджі, запчастини до оргтехніки, насіння інтерфейсна плата, модифікатор переробляємості, засоби захисту рослин та інше.
У TOB «КФ «Авіон» відсутній управлінський та технічний персонал, оборотні ти, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби та інше майно, які економічно необхідні для виконання постачання або здійснення діяльності.
TOB КФ «Авіон» не надано для перевірки документальних доказів факту отримання вказаних товарів (робіт, послуг) від постачальника та факту реалізації товарів біт, послуг) покупцям, а отже укладені угоди не мали реального товарного характеру, підприємством не надано жодних пояснень та документів на підтвердження даних податкових декларацій, розрахунків по податках, інших обов'язкових платежах до бюджету та державних цільових фондів, які б стосувалися взаємовідносин TOB КФ «Авіон» з його контрагентами- постачальниками.
Вищенаведене свідчить, про те, що правочини між TOB КФ «Авіон» та відображеними їм у додатках 5 до податкових декларацій з ПДВ «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за вищевказані періоди не спрямовані на реальне настання правових наслідків. Оскільки реальність вчинення господарських операцій TOB КФ «Авіон» відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів -задекларований на папері, таким чином, у TOB КФ «Авіон» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.
Також, відповідно до проведеного ОДПІ аналізу з використанням АІС «Податковий блок», 1С «DNEPRTAX-INFO» встановлено, що TOB «Aгрoлуг 10» зареєстроване в ДПІ у Жовтневому районі м.Луганська, стан платника « 0» - платник податків за основним місцем обліку, основний вид діяльності - оптова торгівля хімічними продуктами.
У підприємства встановлено невідповідність суми придбаного та реалізованого товару (робіт, послуг), невідповідність основних видів діяльності підприємств-постачальників, відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності, недостатня кількість технічного персоналу, відсутні основні фонди, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби. Крім того, перевіркою встановлено: походження товару (робіт, послуг) та реальність його поставки не підтверджується з урахуванням дослідження ланцюга поставки та невідповідності сум придбаного та реалізованого товару (робіт, послуг) і основних видів діяльності підприємств-постачальників.
Постачальником TOB «Агролуг 10» у вересні 2014 року по операціям з придбання товарів, які надають право формування податкового кредиту значиться ПП «Леон Кампані» основний вид діяльності 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля. Відповідно до наданого ПП Леон Кампані» до декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року реєстру виданих та отриманих податкових накладних та розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) підприємство декларувало податкові зобов'язаннях по 9 контрагентах у сумі 894384,00 грн., згідно з розшифровками податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) податковий кредит не декларував, а згідно з реєстром виданих та отриманих податкових накладних задекларовано податкового кредиту у сумі 891560,79 гри., перелік та кількість контрагентів відсутній. Уточнюючим розрахунком до декларації з податку на додану вартість ІА вересень 2014 року підприємством задекларовано податкового кредиту у сумі 17709993,00 грн. Реєстр виданих та отриманих податкових накладних та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) відсутні.
Не свідчить про те, що правочини між TOB «Агролуг 10» та відображеними ним у додатках 5 до податкових декларацій з ПДВ «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за вищевказані періоди не спрямовані на реальне настання правових наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарське зобов'язання може виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Пленум Верховного Суду України в п. 18 Постанови від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначив, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо».
Таким чином, законодавством відокремлено порушення публічного порядку від інших підстав нікчемності правочинів та передбачено наявність умислу сторін (сторони) на незаконний результат, а також суперечність його публічно-правовим актам держави.
Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність вчинення зобов'язання і суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Умисел юридичної особи в даному випадку визначається умислом тієї особи, що укладала угоду, на підставі якої виникло таке зобов'язання. Доказів наявності умислу у сторін спірного договору на укладання його з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (вирок суду про притягнення сторін цього договору до кримінальної відповідальності тощо) відповідач не зазначив.
Таким чином, обставини, наведені відповідачем у акті перевірки, є недостатніми для висновку про наявність підстав для того, щоб вважати договори, укладені позивачем з його контрагентами нікчемними на підставі статті 228 ЦК України.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Водночас, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
При цьому статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Аналіз вищевикладених норм податкового законодавства показує, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Тому податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтвердженні належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
З наведених законодавчих положень випливає, що окрім формальних вимог щодо наявності у платника належним чином оформлених податкових накладних, визначальною умовою реалізації права платника на податковий кредит є реальність її здійснення в рамках провадження господарської діяльності платника.
Згідно зі ст. 662 Цивільного кодексу України Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
У відповідності зі ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.
Суд також зазначає, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника - покупця товарів (робіт, послуг), так як саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з ПДВ, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком. З ціллю підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.
Зазначене підтверджується також правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справах, пов'язаних з визначенням податкових зобов'язань з податку на додану вартість та бюджетним відшкодуванням податку на додану вартість, в яких Верховний Суд України звертає увагу на необхідність з'ясування судами при розгляді справ на те, чи мали операції з придбання та реалізації товарів (послуг) реальний характер, як перевозились і зберігались товари (чиїм транспортом, за чий рахунок, яким є розмір витрат, якою особою виконувались роботи чи надавались послуги, які матеріали використовувалися для виконання робіт), чи були такі операції взагалі можливі з урахуванням оперативності їх проведення та інше.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам необхідно з'ясувати, зокрема: - рух активів у процесі здійснення господарської операції; - установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; - установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. В обов'язковому порядку необхідно дослідити наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.
Проте, позивачем не надано доказів щодо подальшої реалізації чи використання для власних господарських потреб, придбаного товару/послуг у контрагентів-постачальників.
Факт наявності у позивача договорів, видаткових та видаткових накладених, є обовязковою, але не визначальною умовою, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій (поставки товару), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту підприємства.
За таких обставин, суд зазначає, що надані позивачем докази не можуть підтвердити реальність отримання товарів від контрагентів зазначених в акті перевірки, тому суд, оцінюючи докази, що є в матеріалах справи у їх сукупності, дійшов висновку про неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплаченого по спірним операціям та відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Крім того, відповідно до ст.121 п. 121.1 Податкового кодексу України ненаданням платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладання штрафу у розмірі 510,00 грн. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення , - тягнуть за собою накладання штрафу у розмірі 1020,00 гривень.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не заперечується факт ненадання первинних документів за запит податкового органу.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 10.02.2015 року, яким донараховано адмін. штрафи та інші санкції в сумі 510,00 грн.
За таких обставин, відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2