Справа № 320/7881/16-а
Суддя: Урупа І. В.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 18.01.2017
Справа № 320/7881/16-а.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Урупи І.В.

при секретарі Литвиненко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною відмову Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в призначенні їй пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства та зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за віком, як матері інваліда дитинства відповідно до заяви від 11 листопада 2016 року згідно ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. З Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», посилаючись на те, що 11 листопада 2016 року вона звернулася до відповідача с заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, а саме у звязку з тим, що вона виховувала з моменту народження до повноліття свого сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який відповідно до висновку МСЕК № 10 від 29.01.1998 року, визнаний інвалідом з дитинства. Відповідно до абзацу третього частини третьої розділу XV «Прикінцеві положення» 3-кону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» матері дітей - інвалідів з дитинства, які виховували їх до шестирічного віку мають право дострокового виходу на пенсію після досягнення віку 50 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. На час звернення до МОУ ПФУ її вік складав понад 50 років. 25 листопада 2016 року вона отримала від відповідача повідомлення про відмову в призначенні їй пенсії за віком як матері, яка виховувала дитину інваліда з дитинства, мотивуючи відмову тим, що її син був визнаний інвалідом дитинства вперше у віці понад 12 років, а тому, вона повинна надати висновок ЛКК про наявність медичних показань для визнання дитини інвалідом з дитинства до досягнення шести років. Вважає відмову відповідача у задоволенні заяви про призначення їй пенсії за віком такою яка суперечить Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Статус інваліда з дитинства її син набув у 1998 році, коли йому виповнилось 12 років, а тому, для підтвердження цього статусу не потрібен висновок про час настання інвалідності. Таким чином, на час звернення до відповідача с заявою про призначення пенсії за віком матері інваліда з дитинства у відповідача були відсутні підстави для відмови у задоволенні її заяви, оскільки її вік перевищував 50 років, вона мала страховий стаж понад 15 років, її син - ОСОБА_2 визнаний інвалідом з дитинства у віці 12 років, та вона виховувала його з часу народження до досягнення повноліття, тобто, вона відповідала всім критеріям особи, яка має право на пенсію за віком матері інваліда з дитинства, які означені у абзаці третьому частини третьої розділу XV «Прикінцеві положення» Закону країни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В судовому засіданні позивачка на позовних вимогах наполягала з підстав зазначених в позові.

В судовому засіданні представник відповідача, позов не визнав. В своїх запереченнях посилається на те, що відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 року тимчасово, до прийняття відповідного закону: матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років. Тобто, даний закон передбачає одну із обовязкових умов призначення пенсії: виховання до шестирічного віку саме інваліда з дитинства. Відповідно до п. 2.17 розділу II постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до шестирічного віку на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. Відповідно п. 2.18 цієї ж постанови у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку. Позивачкою до Управління було надано свідоцтво про народження серії II ЖС №303723, яким підтверджується факт народження дитини та її виховання та копію медичного висновку № 10 від 29.01.1998 року. Таким чином, для призначення пенсії ОСОБА_1 необхідний висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку. З медичного висновку, який був наданий позивачкою, вбачається, що її син визнаний інвалідом у віці 12 років. Іншої інформації медичний висновок не містить. Отже, Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вбачає в своїх діях протиправності та неправомірності, так як діяло винятково на підставі діючого законодавства.

Суд, вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

ОСОБА_1 має сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який, згідно медичного висновку № 10 (вперше) на дитину (підлітка) - інваліда з дитинства в віці до 16 років від 29 січня 1998 року визнаний таким, що має захворювання та патологічний стан, який відповідає розділу ІІІ пункту 14 переліку медичних висновків, показників, що дають право на отримання допомоги на дітей інвалідів з дитинства у віці до 16 років. Висновок дійсний до 20 січня 2001 року ( а.с.9).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК Серії АД № 105201 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 27.08.2008 року встановлена 3 група інвалідності (з дитинства) безстроково. (а.с.10).

11.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, як матері, яка має дитину-інваліда з дитинства.

Відповідно до повідомлення про відмову в призначенні пенсії № 6376 від 23.11. 2016 року відповідачем було відмовлено позивачці в призначенні пенсії, як матері інваліда з дитинства відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки ОСОБА_2 було визнано інвалідом з дитинства вперше після досягнення ним 12 років. Рекомендовано позивачці звернутися до органів ЛКК для встановлення наявності захворювання, яке б давало можливість визнати ОСОБА_2 інвалідом до шести років, після чого, можливо, буде визначати право на призначення відповідного виду пенсії. ( а.с.11).

Факт досягнення позивачкою 50-річного віку на час звернення із заявою про призначення пенсії та наявність у неї стажу роботи не менше 15 років відповідачем не спростовувалося.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, чинній на час звернення позивачки із заявою про призначення пенсії, жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнаний таким, що має право на отримання соціальної допомоги.

Однак, відповідно до пункту 2.17 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) при призначенні пенсій жінкам, які народили пятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання пятьох або більше дітей чи дитини-інваліда, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Згідно пункту 2.18. розділу ІІ вищезазначеного Порядку визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоровя, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Аналізуючи зазначені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2014 року № 21-133а14.

З матеріалів справи, та з пояснень сторін, суд вбачає, що зазначений вище висновок позивачкою відповідачу не надавався. Інших доказів, які б свідчили про те, що ця дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку суду не надано.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно відмовлено позивачці у призначенні дострокової пенсії за віком, а тому вимоги позивачки не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,4,5,11,17-19,69-71,104,158,159,161,162,163 КАС України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України "Про пенсійне забезпечення", Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, суд

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: