Справа № 456/3160/16а,2а/456/142/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Справа № 876/10039/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Ліщинського А.М.,

судді Запотічного І.І.,

секретаря судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.10.2016р. про відмову у відкритті провадження по справі № 456/3160/16а за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Стрийського міськрайонного управління юстиції Цюрко С.І., третя особа - ОСОБА_4, про визнання рішення недійсним,

В С Т А Н О В И В:

20.10.2016р. ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до державного виконавця Стрийського міськрайонного управління юстиції Цюрко С.І., третя особа - ОСОБА_4, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про стягнення суми виконавчого збору та штрафу за проведення виконавчих дій.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.10.2016р. ОСОБА_1 відмовлено у відкритті адміністративного провадження.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її неправомірною та прийнятою з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що відповідачем у справі є державний виконавець Стрийського міськрайонного управління юстиції Цюрко С.І.. Позивач зазначає, що згідно частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»(від 14.06.2016 року) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Крім того, позивач стверджує, що згідно зі ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Позивач стверджує, що державна виконавча служба наділена владними управлінськими функціями стосовно виконання судових рішень відтак вважає, що даний спір слід розглядати в порядку адміністративного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та ознайомившись із доводами апеляційної скарги, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржену ухвалу слід залишити без змін, враховуючи викладені нижче доводи та міркування.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що 20.10.2016р. ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до державного виконавця Стрийського міськрайонного управління юстиції Цюрко С.І., третя особа - ОСОБА_4, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про стягнення суми виконавчого збору та штрафу за проведення виконавчих дій.

Відмовляючи у відкритті адміністративного провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позивач своїм позовом оскаржує дії державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим документом, виданим судом у цивільній справі, відтак такий позов не може бути предметом розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Аналізуючи зміст позову ОСОБА_1 колегією суддів апеляційного суду встановлено, що спір виник у зв'язку з виконанням рішення Стрийського міськрайонного суду від 20.04.2015 року в цивільній справі №1456/1167/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Завадівська сільська рада Стрийського району, про усунення перешкод в користуванні майном та відшкодування шкоди. При цьому, відповідачем в межах виконавчого провадження №47743080 щодо виконання виконавчого листа №456/1167/15-ц від 27.05.2015р. прийнято: постанову від 30.06.2015р. про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 680,00 грн, постанову від 30.06.2015р. про накладення штрафу в сумі 170,00 грн., та постанову від 17.09.2015р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 6300,00 грн., яку вподальшому постановою державного виконавця від 17.09.2015р. виділено в окреме провадження.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Отже, суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Згідно ч.4-5 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження»( від 21.04.1999р.) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Цим же нормам кореспондує ч.1-2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (від 14.06.2016р.), якими передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Крім того, в пункті 5-7 Постанови Пленуму від 13.12.2010р. N 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» Вищий адміністративний суд зазначив наступне. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку. Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

За змістом Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

У даній справі позивач звернувся з позовом до суду про скасування постанов державного виконавця відділу ДВС щодо стягнення з відповідача 170,00 грн. штрафу за невиконання виконавчого листа, виданого Стрийським міськрайонним судом, виконавчого збору в розмірі 680,00 грн. та 850,00 грн., 6300,00 грн. на проведення виконавчих дій та про поворот виконання постанови шляхом стягнення з відповідача на її користь 3053,63 грн. При цьому, дані постанови були винесенні в межах виконавчого провадження у цивільній справі, та на момент прийняття цих постанов дане виконавче провадження було незакінченим.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за правилами статті 383 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.384 ЦПК скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими ст 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Колегія суддів апеляційного суду при розгляді даної справи також враховує правові висновки, викладені Верховним Судом України у постановах від 30 червня і 1 грудня 2015 року, 22 березня 2016 року (№№21-278а15, 21-3404а15, 21-318а15 відповідно), від 26 лютого 2016 року у справі № 6-3077цс15, від 11 листопада 2015 року в справі № 6-2187цс15.

Поряд з цим, з матеріалів справи судом встановлено, що 18.08.2016р. позивач вже зверталась до Стрийського міськрайонного суду з позовом з аналогічними вимогами в межах справи 456/2532/16-а. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 22.08.2016р. у відкритті адміністративного провадження ОСОБА_1 було відмовлено з підстав аналогічних тим, що викладені в оскарженій ухвалі у даній справі.

Ухвала Стрийського міськрайонного суду від 22.08.2016р. про відмову у відкритті адміністративного провадження ОСОБА_1 не оскаржувалася, а отже вона набрала законної сили. Наявність такої ухвали відповідно до п.2 ч.1 ст.109 КАС України є самостійною підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що незгода сторони з діями державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим документом, виданим судом по цивільній справі, не може бути предметом розгляду за правилами КАС

Покликання позивача в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, не грунтуються на законодавстві, а отже не можуть бути підставою для скасування судового рішення та підставою для звільнення відповідача від відшкодування суми заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів апелянта стосовно неправомірності оскаржено ї постанови суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.10.2016р. про відмову у відкритті провадження по справі № 456/3160/16а- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя О.І. Довга

Судді І.І.Запотічний

А.М. Ліщинський

Повний текст ухвали складено та підписано 24.01.2017 року.