Справа № 2а-1682/10/2570
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2010-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1682/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2010 р.
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої-судді Житняк Л.О.
при секретарі - Григор`євій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу № 2а-1682/10/2570
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

01.04.2010 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про визнання незаконними дій по нарахуванню та виплаті в заниженому розмірі щомісячних надбавок за безперервну службу у Збройних Силах України, згідно Указу Президента України від 05.05.2003 № 389/2003 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу» та зобов`язання провести йому доплату різниці між фактично виплаченою надбавкою за безперервну службу та надбавкою за безперервну службу, з 01.07.2003 по 09.07.2005 в розмірі 50% від грошового забезпечення.
Свої вимоги мотивує тим, що Указом Президента України від 05.05.2003 № 389/2003 визначена надбавка до 50% для тих, у кого вислуга років у календарному обчисленні складає понад 15 років, тому йому відповідно повинна виплачуватись вказана надбавка в розмірі 50% від грошового забезпечення. Вважає, що його безпідставно позбавлено даної надбавки, оскільки протягом даного періоду він добросовісно проходив службу і до нього не застосовувались стягнення. Розмір надбавки встановлювався щорічно і відповідно до наказу від 26.05.2003 № 149 Міністра оборони України. Заниження розміру надбавки є порушенням Конституції України.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в адміністративному позові просив розглядати справу за його відсутності.
В судових засіданнях 27.04.2010 та 25.05.2010 представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Представник відповідача в судових засіданнях 27.04.2010 та 25.05.2010 позовні вимоги не визнав, надавши заперечення проти адміністративного позову та додавши, що позивачу виплачувалась навіть переплата вказаної надбавки і тільки після перевірки КРУ це з`ясувалось, а переплачені кошти повертались. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач визнає безпідставними та необґрунтованими. Також заявлено клопотання про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, оскільки позовні вимоги 2003 року та 2005 року.
За таких обставин суд зазначає, що ч 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, суд враховує, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову лише за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч 1 ст. 100 КАС України). Але згідно ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Отже з урахуванням того, що щомісячна надбавка за безперервну службу у Збройних Силах України є видом грошового забезпечення військовослужбовців, строк звернення до суду не застосовується.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст. 2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу із наказу начальника служби пожежної безпеки по Північному оперативному командуванню від 16.07.2003 № 81 підполковника ОСОБА_1 , начальника служби пожежної безпеки по району (м. Чернігів) Північного оперативного командування призначеного наказом Державного секретаря Міністерства оборони України від 30.06.2003 № 20 на посаду начальника служби пожежної безпеки по району (м. Ніжин) Північного оперативного командування з 16.07.2003, з постановкою на всі види грошового забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 . При цьому відповідно до виписки з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.09.2003 № 189, згідно з директивою Командувача військовими Північного оперативного командування від 12.12.2002 № 16/1/0161, у зв`язку з розформуванням в/ч НОМЕР_2 , службу пожежної безпеки по району (м. Ніжин) в кількості одного військовослужбовця підполковника ОСОБА_1 поставити на фінансове забезпечення при в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується копіями вказаних документів, що знаходяться в матеріалах справи.
Так, на підставі Акту від 09.06.2003 № 1 роботи комісії по встановленню стажу безперервної військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками та військовослужбовцями за контрактом, на виконання телеграми Міністерства оборони України від 26.05.2003 № 146/1/11/201 оголошено стаж безперервної служби станом на 01.05.2003 для виплати надбавки за безперервну службу особовому складу служби: підполковнику ОСОБА_1 , начальнику служби пожежної безпеки по району (м. Чернігів) 16 років 07 місяців 00 днів. Та згідно з визначеним стажем безперервної служби на виконання вказаної телеграми з 01.05.2003 встановлено виплату щомісячної надбавки за безперервну військову службу ОСОБА_1 в розмірі 10%, копія витягу з наказу від 09.06.2003 № 64 начальника служби пожежної безпеки по Північному оперативному командуванню знаходиться в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно п. 1 Указу Президента України від 05.05.2003 № 389/2003 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу» (в редакції від 08.02.2005) (далі Указ № 389) - надано Міністрові оборони України, Міністрові внутрішніх справ України, Голові Державної прикордонної служби України та Начальнику Управління державної охорони України право встановлювати військовослужбовцям відповідно Збройних Сил України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, внутрішніх військах, у Державній прикордонній службі та Управлінні державної охорони України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 5 років до 10; понад 10 років до 30; понад 15 років до 50; понад 20 років до 70; понад 25 років до 90 відсотків. Порядок і умови виплати зазначених надбавок визначаються Міністром оборони України, Міністром внутрішніх справ України, Головою Державної прикордонної служби України та Начальником Управління державної охорони України.
При цьому, відповідно до вказаного Указу № 389, згідно п. 2 Наказу Міністра оборони України від 26.05.2003 № 149, яким затверджено Інструкцію про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України (в редакції 14.07.2006) (далі Інструкція), зазначено, що розміри щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України щорічно встановлюються, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за рішенням Міністра оборони України.
Так представник відповідача в судовому засіданні 27.04.2010 в своїх поясненнях вказав, що рішення Міністра оборони України доводились військ телеграмами, а саме: від 26.05.2003 № 146/2095, від 16.01.2004 № 146/1/11/26, від 26.07.2004 № 146/1/11/641, в яких містилась інформація про розміри щомісячної надбавки за безперервну службу.
Крім того, суд враховує, що в судовому засіданні представником відповідача було надано довідку про те, що документи в/ч НОМЕР_1 (справи № 21) за 2003 і 2004 роки знищені по Акту знищення від 29.05.2009 № 512, згідно до наказу Міністра оборони України від 18.11.2003 № 401 (а. с. 12). Також необхідно прийняти до уваги ту обставину, що на запит суду Департамент Преси та інформації Міністерства оборони України надав відповідь про те, що військові телеграмами, а саме: від 26.05.2003 № 146/2095, від 16.01.2004 № 146/1/11/26, від 26.07.2004 № 146/1/11/641 відсутні у зв`язку із закінченням строку їх зберігання (а. с. 30).
Але фактичне нарахування щомісячної надбавки за безперервну військову службу відображене у довідці відповідача від 21.05.2010 № 45, із зазначенням в процентному відношенні суми виплат, з якої вбачається, що позивачу проводилась виплата у більшому розмірі ніж передбачено. Відповідно до Акту ревізії фінансово-господарської діяльності в/ч НОМЕР_1 , яка проведена в період з 01 по 25 червня 2005 року інспектором ревізором відділення (контролю за використанням бюджетних коштів) інспекції (контролю за фінансово-господарською діяльністю військ) контроль-ревізійного управління Північного оперативного командування за участі внутрішньої перевірочної комісії, проведено перерахунок грошового забезпечення начальнику Служби пожежної безпеки по району м. Ніжина підполковнику ОСОБА_1 за березень-липень 2005 року, що підтверджується витягом з меморіального ордеру № 5-1 «Зведення розрахункових відомостей грошового забезпечення 2005 року» (а. с. 36-56).
Згідно ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Крім того ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює обов`язок доказування, де кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу (ч. 1). А в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2). Також важливим є те, що суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали (ч. 4).
Отже, враховуючи встановлене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач не порушив право позивача щодо нарахування та виплати щомісячних надбавок за безперервну службу у Збройних Силах України за період з 01.07.2003 по 09.07.2005 та довів правомірність своїх дій на яких ґрунтуються його заперечення. З огляду на встановлене, суд визнав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, як такі, що спростовані встановленим вище.
Керуючись ст.ст. 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня складення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Постанову виготовлено в повному обсязі 04.06.2010.

Суддя Л.О.Житняк