Справа № 810/4165/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2016 року №810/4165/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський алюмінієвий завод» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський алюмінієвий завод» з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, у якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Київській області від 14.12.2016 №779 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» за період діяльності з 01.10.2013 по 30.09.2016 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

На обґрунтування вимог позивач зазначив, що контролюючим органом 14.12.2016 було прийнято наказ №779, яким на підставі підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Броварський алюмінієвий завод». Позивач вважає, що перевірка з підстав, визначених вказаним підпунктом, може бути призначена виключно у випадку виявлення контролюючим органом у порядку контролю за діяльністю контролюючого органу нижчого рівня невідповідності висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповного з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки, для винесення об'єктивного висновку.

Проте, як стверджує позивач, перевірки діяльності Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області відповідачем не здійснювалось, що свідчить про незаконність оспорюваного наказу.

Відповідач позов не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що ГУ ДФС у Київській області призначаючи повторну перевірку ТОВ «Броварський алюмінієвий завод» з підстав, визначених підпунктом 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, діяло на підставі, у межах та у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Зокрема, як зазначає відповідач, наказ про проведення перевірки був прийнятий на підставі довідки ГУ ДФС у Київській області від 25.11.2016 «Щодо якості перевірки ТОВ «Броварський алюмінієвий завод», якою виявлено неповне з'ясування усіх питань під час перевірки позивача та після призначення Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області службового розслідування відносно осіб, які проводили перевірку ТОВ «Броварський алюмінієвий завод».

У судове засідання, призначене на 21.12.2016, представники сторін не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача 21.12.2016 через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника до суду не надходило.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, ухвалою суду від 21.12.2016 постановлено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський алюмінієвий завод» зареєстроване 17.05.2012 Броварською районною державною адміністрацією Київської області як юридична особа.

Як платник податків позивач узятий на облік з 18.05.2012, станом на момент прийняття оспорюваного наказу перебував на обліку в Броварській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Судом встановлено, що у період з 24.10.2016 по 28.10.2016 посадовими особами Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 78.2 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу від 20.10.2016 №600 проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Броварський алюмінієвий завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2013 по 01.10.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2013 по 01.10.2016.

Результати перевірки були оформлені Актом від 01.11.2016 №395/10-06-14-01/38108144 (а.с. 8-46).

Вказаною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України та пунктів 1 і 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпункту 2.5 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення запасів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, у результаті чого занижено податок на прибуток на суму 56366,00 грн.

На підставі Акта перевірки, відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийняте податкове повідомлення-рішення від 15.11.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств на 62862,00 грн., у тому числі 56366,00 грн. за основним платежем та 6496,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 47).

Судом встановлено, що вказане податкове повідомлення-рішення позивачем не оскаржувалось, а збільшена ним сума грошових зобов'язань була повністю сплачена до бюджету, що також не заперечувалось представниками відповідача.

Разом з цим, 14.12.2016 Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято оспорюваний наказ №779 «Про проведення документальної позапланової перевірки», яким посадовим особам ГУ ДФС у Київській області та Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було наказано провести повторну документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Броварський алюмінієвий завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.10.2013 по 30.09.2016.

Як на підставу для проведення повторної перевірки оспорюваний наказ містить посилання на підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункт 78.1.12 пункту 78.1 статті 78, пункт 82.2 статті 82 Податкового кодексу України.

Вважаючи, що підстави для проведення повторної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Броварський алюмінієвий завод» відсутні, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Контролюючі органи у силу приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з абзацом першим пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою у розумінні підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України є перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Вичерпний перелік обставин, за наявності яких у контролюючого органу виникає право на здійснення документальної позапланової перевірки, закріплено у статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі коли контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Рішення про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, документальна позапланова перевірка здійснюється на підставі наказу про проведення перевірки, оформленого з дотриманням вимог, передбачених пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 78 розділу ІІ Кодексу.

При цьому, документальна позапланова перевірка платника податків з підстав, визначених підпунктом 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, призначається за умови ініціювання відносно посадових осіб контролюючого органу, які здійснювали перевірку платника податків, службового розслідування.

Судом встановлено, що в.о. заступника начальника Головного управління ДФС у Київській області були розглянуті матеріали позапланової виїзної перевірки ТОВ «Броварський алюмінієвий завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2013 по 01.10.2016, що оформлені актом від 01.11.2016 №395/10-06-14-01/38108144, за результатами чого складено довідку «Щодо якості перевірки ТОВ «Броварський алюмінієвий завод» від 25.11.2016 №11647/7/10-36-14-09-12 (а.с. 66-70).

У ході перевірки вказаних матеріалів встановлено порушення посадовими особами Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, відповідальними за проведення та оформлення перевірки ТОВ «Броварський алюмінієвий завод», вимог наказу Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727 «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами»; наказу ДПА України від 11.09.2008 №584 «Про затвердження зразків форм актів перевірок та Методичних рекомендацій щодо їх оформлення», «Методичних рекомендацій щодо якості податкового та митного аудиту юридичних осіб», затверджених наказом Міндоходів від 24.01.2014 №70, наказу ДФС України від 31.07.2014 №22 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платника податків».

За висновками довідки від 25.11.2016 №11647/7/10-36-14-09-12 вказані порушення призвели до неповного з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

На підставі вказаної довідки та враховуючи виявлені порушення, ГУ ДФС у Київській області зобов'язало Броварську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, зокрема, вжити вичерпних заходів щодо підвищення контролю за якістю матеріалів перевірок; організувати усунення недоліків, наведених у довідці, та притягнути до відповідальності осіб, винних у неякісному складанні матеріалів перевірки; призначити службове розслідування відносно посадових осіб, які проводили перевірку.

Судом встановлено, що на виконання вимог ГУ ДФС у Київській області, Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було прийнято наказ від 30.11.2016 №706 «Про призначення проведення службового розслідування», яким голові дисциплінарної комісії Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області доручено організувати проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проводили перевірки платників податків, у тому числі ТОВ «Броварський алюмінієвий завод» (а.с. 91-92).

Разом з цим судом встановлено, що позапланова виїзна перевірка ТОВ «Броварський алюмінієвий завод» за період з 01.10.2013 по 01.10.2016, оформлена Актом від 01.11.2016 №395/10-06-14-01/38108144, проводилась: (1) головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_3, (2) головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Журибідою Н.О., (3) головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Колесником О.П., (4) головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Варламовою Г.М..

Цими ж посадовими особами Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області був підписаний Акт перевірки від 01.11.2016 №395/10-06-14-01/38108144.

Таким чином, наказом Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 30.11.2016 №706 службове розслідування було призначено лише відносно ГДРІ відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_3, тоді як перевірку позивача, оформлену Актом від 01.11.2016 №395/10-06-14-01/38108144, проводило загалом чотири особи, у тому числі три посадові особи Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, відносно яких Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області службове розслідування не призначалось.

Суд зазначає, що системний аналіз положень податкового законодавства, яким визначено підстави та порядок проведення перевірки свідчить, що посадова особа, яка буде проводити перевірку платника податків, визначається керівником контролюючого органу шляхом видачі на підставі наказу про призначення перевірки відповідного направлення, вимоги до якого встановлені абзацом другим пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

При цьому, у випадку направлення на перевірку одночасно декількох посадових осіб контролюючого органу, перевірка платника податків та підписання відповідного акта перевірки, у якому об'єктивуються обставини проведення перевірки, здійснюється ними спільно.

Таким чином, виходячи з буквального синтаксично-логічного змісту положень абзацу 2 підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, якщо перевірка платника податків проводилась одночасно декількома посадовими особами контролюючого органу, службове розслідування, яке є обов'язковою умовою призначення повторної позапланової документальної перевірки платника податків, має бути розпочатим відносно усіх посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку платника податків.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що перевірку ТОВ «Броварський алюмінієвий завод» призначено за відсутності імперативної умови, встановленої абзацом 2 підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Суд також звертає увагу, що оспорюваний наказ не містить фактичних підстав, що зумовили необхідність призначення контролюючим органом позапланової виїзної перевірки.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу.

Як вбачається з наказу ГУ ДФС у Київській області від 14.12.2016 №779, як на підставу для проведення повторної позапланової перевірки ТОВ «Броварський алюмінієвий завод», контролюючий орган посилається на положення підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України.

Суд зауважує, що положення вказаних в оспорюваному наказі статей Податкового кодексу України закріплюють за контролюючим органом право проводити відповідно до законодавства перевірки платників податків, зокрема, документальні позапланові. Проте реалізація права на проведення позапланової перевірки платника податків поставлена законодавцем у залежність з настанням певних юридичних фактів.

Як загальне, податковим законодавством визначено принцип, за яким проведення повторних позапланових перевірок у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків, не допускається.

У свою чергу, підпункт 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, посилання на який міститься в оспорюваному наказі, передбачає два окремих випадки, настання яких надає право контролюючому органу здійснити повторну перевірку платника податків: (1) у разі якщо контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків (2) або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, при умові виявлення невідповідності висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповного з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки.

Тобто, повторна документальна позапланова перевірка може бути ініційована як за умови проведення перевірки документів обов'язкової звітності платника податків так і за умови перевірки матеріалів документальної перевірки, якщо контролюючий орган вищого рівня дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства чи про неповне з'ясування обставин, що мали бути з'ясовані у ході проведення контролюючого заходу.

Аналіз констатуючої частини наказу ГУ ДФС у Київській області від 14.12.2016 №779 свідчить, що відповідач будь-яких фактичних обставин, що зумовили проведення повторної позапланової перевірки, зокрема, яким саме вимогам законодавства не відповідають висновки Акта перевірки від 01.11.2016 №395/10-06-14-01/38108144; які питання під час попередньої перевірки залишились недослідженими або були досліджені не у повному обсязі, не навів.

Суд зазначає, що чинне податкове законодавство не встановлює форми наказу на проведення документальної перевірки та не передбачає ступеня деталізації обставин, що зумовили призначення контролюючого заходу.

Разом з цим, закріплену у пункті 81.1 статті 81 Податкового кодексу України вимогу, згідно якої наказ повинен містити підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що наказ про проведення перевірки повинен давати можливість платнику податків безперешкодно та недвозначно ідентифікувати дійсні фактичні обставини, що зумовили призначення позапланової виїзної перевірки, та відокремити правомірну поведінку контролюючого органу від протиправної і передбачати правові наслідки своєї поведінки.

Зокрема, подібні висновки у цій категорії справ були неодноразово висловлені в рішеннях Вищого адміністративного суду України, зокрема в ухвалах від 04.11.2015 №К/800/60024/13, від 01.12.2015 №К/800/67274/14, де вказано, що оцінку правомірності наказу на проведення податкової перевірки варто надавати із урахуванням того, чи є достатнім зміст наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

Як зазначає ВАСУ у вказаних рішеннях, ключовим у такому випадку є можливість зі змісту спірного наказу ідентифікувати фактичну підставу для проведення спірної перевірки.

Крім того, за змістом абзацу 5 пункту 81.1.статті 81 Податкового кодексу України, підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки є: непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків копії наказу про проведення перевірки та направлення на проведення такої перевірки або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Таким чином, реалізація права платника податків на захист від проведення необґрунтованих повторних перевірок, у тому числі шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти платника податків в наказі про фактичні підстави, що зумовили ініціювання контролюючого заходу, було б неможливим.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач фактичних обставин, що дають право на призначення позапланової документальної перевірки не визначив, натомість обмежився лише загальним посиланнями на положення підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У цій нормі розкрито формально складову принципу правової визначеності, як базового елемента загальної системи правових принципів демократичної держави.

З цього принципу вбачається вимога, щоб юридичні рішення, у тому числі правові акти індивідуальної дії органів державної влади, їх посадових осіб, приймались відповідно із правовими нормами, тобто сутність цього принципу полягає у забезпеченні максимальної передбачуваності правових дій органів влади та їх посадових осіб.

Застосовуючи принцип правової визначеності, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» наголошує, що Конвенція з прав людини вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачити певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

В остаточному рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Полторацький проти України» від 29.04.2003 (заява № 38812/97) зазначається, що державні органи повинні діяти «відповідно до закону», що означає те, що діяльність державних органів повинна бути передбачувана для особи, тобто особа повинна бути здатна передбачити наслідки діяльності державних органів для себе.

Аналогічні висновки Європейського суду з прав людини зроблені в пункті 27 Остаточного рішення у справі «Крюслін проти Франції» від 24.04.1990 та у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ювіг проти Франції».

Принцип правової визначеності є невід'ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає як Європейський Суд з прав людини (наприклад, в рішенні від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»), так і Конституційний Суд України.

Зокрема, у рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним зверненням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

У рішенні від 22.09.2005 у справі про постійне користування земельними ділянками Конституційний Суд України вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 27.01.2015 у справі №21-425а14, нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органі місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною третьою цієї статті встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене у сукупності суд дійшов висновку, що оспорюваний наказ вказаним критеріям не відповідає, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача про неправомірність оспорюваного наказу відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав.

Повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими а позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Київській області від 14.12.2016 №779 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський алюмінієвий завод» (ідентифікаційний код 38108144, місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, буд. 30) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 5-А) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

постанову виготовлено у повному обсязі та підписано 30.12.2016