Справа № 539/4036/16-а
Суддя: Іващенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/4036/16-а
Пр. № 2а/539/21/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Іващенко Ю.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що відповідно рішення Полтавської обласної ради народних депутатів від 21.01.1993 року я був обраний суддею Лубенського районного суду. Згідно Постанови Верховної Ради України від 05.06.2003 року був обраний на посаду судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області безстроково. За Указом Президента України від 15.03.2004 року №328/2004 року Лубенський міський суд ліквідовано та утворено Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в якому продовжував працювати. Звільнений з посади судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відповідно до Постанови Верховної ради України № 1515-У111 від 08.09.2016 року "Про звільнення суддів" та наказу голови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.09.2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку.

19.09.2016 року відповідачем призначена виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, виходячи із стажу роботи 23 роки 7 місяців 24 дні. При цьому не було враховано до відповідного стажу роботи суддею час проходження військової служби з 09.11.1978 року по 03.11.1980 року (1 рік 11 місяців 25 днів) та половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а саме в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1981року по 01.07.1985 року ( 3 роки 10 місяців 50%= 01 рік 11 місяців).

Крім того в період з 21.12.1985 року по 21.01.1993 року працював в органах внутрішніх справ на посаді слідчого.

07.12.2016 року, звернувшись із заявою до Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зарахування до стажу судді термін строкової служби в Збройних Силах та половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського, та службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого та призначити щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% . 07.12.2016 року було відмовлено. Позивач вважає дії відповідача протиправними і прохає:

Визнати протиправними дії Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Лубенське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати йому, ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці - 1 рік 11 місяців 25 днів проходження строкової військової служби у рядах Радянської Армії, половину строку навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського - 01 рік 11 місяців, проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого - 08 років 01 місяць 07 днів, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 14.09.2016 року з врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути на його користь з Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області судовий збір в сумі 551грн.20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань , сплачений за подання позовної заяви.

Відповідно до правил ст. 183-2 КАС України, справа категорії про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг розглядається в порядку скороченого провадження. Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач відповідно рішення Полтавської обласної ради народних депутатів від 21.01.1993 року був обраний суддею Лубенського районного суду. Згідно Постанови Верховної Ради України від 05.06.2003 року був обраний на посаду судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області безстроково. За Указом Президента України від 15.03.2004 року №328/2004 року Лубенський міський суд ліквідовано та утворено Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в якому продовжував працювати. Звільнений з посади судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відповідно до Постанови Верховної ради України № 1515-У111 від 08.09.2016 року "Про звільнення суддів" та наказу голови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.09.2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку. ( а.с.11-15).

14.09.2016 року відповідачем - ОСОБА_1 призначена виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, виходячи із стажу роботи 23 роки 7 місяців 24 дні. При цьому відповідачем не було враховано до відповідного стажу роботи суддею час проходження ним військової служби з 09.11.1978 року по 03.11.1980 року (1 рік 11 місяців 25 днів) та половина його строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а саме в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.дзержинського з 01.09.1981 року по 01.07.1985 року 01 рік 11 місяців та проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого 08 років 01 місяць 07 днів.

07.12.2016 року, звернувшись із заявою до Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зарахування до стажу судді термін строкової служби в Збройних Силах, половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського та призначити щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90%, позивачу 07.12.2016 року було відмовлено в зв'язку з тим, що Указ Президента України від 10.07.1995 року №584/95 яким було передбачено , що до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання , за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження військової служби втратив чинність 01.03.2008 року. При призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховано тільки стаж роботи на посаді судді тривалістю 23 роки 7 місяців 24 дні, що дає право на обчислення цього утримання у розмірі 86 %. (а.с.10).

Факт проходження позивачем військової служби з 09.11.1978 року по 03.11.1980 року (1 рік 11 місяців 25 днів), половина його строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а саме на юридичному факультеті в Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1981 року по 01.07.1985 року ( 01 рік 11 місяців) та перебування на посаді слідчого в органах внутрішніх справ з 21.12.1985 року по 21.01.1993 року (08 років 01 місяць 07 днів) відповідачем визнається і підтверджується копією диплома, копією військового квитка, рішенням суду, випискою з послужного списку.

Згідно ч.1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

03.10.2010 р. введено в дію Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI, який був чинним на час звільнення позивача.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді регламентовано ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції Закону від 07.07.2010 № 2453-VI). Довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 54 було 5 доповнено постанову Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» абзацом другим пункту 3-1, згідно якого до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено можливість включення до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначену позицію також висловлено у роз'ясненні Конституційного Суду України у Рішенні N 8-рп/2005.

Пунктом 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону від 07.07.2010 № 2453-VI) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової служби.

Для визначення стажу роботи на посаді судді (який отримав статус судді до 30.07.2010 р.) для отримання права на відставку та для отримання довічного грошового утримання слід керуватися пунктом 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яким визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, статтями 43 Закону України "Про статус суддів" (Закон втратив чинність 30.07.2010 р.; стаття 43 Закону України "Про статус суддів" втратила чинність 01.01.2011 р.) та постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року N 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів". При цьому, будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено. Пунктом 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 (30.07.2010 набрав чинності) визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Разом з тим суд бере до уваги те що в редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 29.03.2015 пункт 11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, згадуваною редакцією Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, стаж роботи судді визначений відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 29.03.2015 зберігається та не підлягає перерахуванню.

При обчисленні стажу роботи на посаді судді для суддів, які призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів", слід керуватися положеннями частини шостої статті 44 Закону України "Про статус суддів".

Відповідно до ч. 6 ст. 44 вищезазначеного Закону для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавка: до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Під категоріями "інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги (стаття 44 Закону України "Про статус суддів"), слід розуміти роботу на посадах державних службовців та службовців, що працювали і працюють в державних органах та розрахунок стажу роботи яких здійснюється відповідно до Закону України "Про державну службу" і Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях, а також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.93 № 1049 «Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів».

Згідно ч.1 ст.2 ЗУ «Про військовий обов»язок та військову службу». Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно п. 31 Постанови Кабінету Міністрів України № N 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності визначеного Законом, половина строку навчання за денною формою навчання у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена вимога міститься і в п. 2.6. "Положення про порядок призначення та виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці" затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25.08.2005 року № 94.

Відповідно до Наказу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області від 01.08.2011 року №115/к, позивачу, як судді Лубенського міськрайонного суду, який має право на відставку встановлено щомісячне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати починаючи з 06.08.2011 року.

Конституційний Суд України п. 3.2 своїм рішенням від 14.12.2011 №18-рп/2011 по справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо офіційного тлумачення поняття «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у підпункті «є» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України зазначив: «Аналіз наведених положень Кодексу, Закону та зазначеної позиції Конституційного Суду України дає підстави для висновку, що правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття - однорідними та взаємопов'язаними». Як слідує із п. 3.3 наведеного Рішення, «поняття «щомісячне довічне грошове утримання" означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного фонду.

Відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891 (пункт 2.1.), до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додаються такі документи, зокрема: довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, у судді, який вийшов у відставку, виникає право на отримання довічного грошового утримання, яке призначається із його заробітної плати на відповідній посаді.

Суддівська винагорода, з якої підлягає обчислення пенсії, визначена на законодавчому рівні та встановлена Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Право на виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді врегульовано пунктом 8 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року у справі № 1-2/2013.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України гарантовано, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Та обставина, на яку посилається відповідач, мотивуючи відмову у зарахуванні до стажу судді половини строку навчання та період проходження строкової служби, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 01.12.2010 р. № 1097 (набрала чинності з 01.01.2011 р.), не має правового значення у вирішенні спору з правовідносин у цій конкретній справі.

З огляду на зазначене, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половину часу навчання позивача за денною формою у вищому навчальному закладі (з 09.11.1978 року по 03.11.1980 року - 1 рік 11 місяців 25 днів), (з 01.09.1981 року по 01.07.1985 року - 01 рік 11 місяців) та (з 21.12.1985 року по 21.01.1993 року -08 років 01 місяць 07 днів, календарний період проходження строкової військової служби з урахуванням врахованого відповідачем суддівського стажу 23 роки 7 місяців 24 дні, що перевищує 25 років, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90, а не 86 відсотків грошового утримання працюючого судді .

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання дeлегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає вимоги позивача правомірними , які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 94 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом першої інстанції адміністративний позов задоволено повністю, а позовна заява містить вимогу немайнового характеру, то понесені позивачем судові витрати в сумі 551, 20 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 43, 44 Закону України «Про статус суддів», ст.2, 6, 17, 94, 183-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Лубенське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці - 1 рік 11 місяців 25 днів проходження строкової військової служби у рядах Радянської Армії, половину строку навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті ім.Ф.Е.Дзержинського - 01 рік 11 місяців, проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого - 08 років 01 місяць 07 днів, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 14.09.2016 року з врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з Лубенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551грн.20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань, сплачений за подання позовної заяви.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 10 днів із дня отримання копії постанови.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Іващенко Ю.А.