Справа № 520/15645/16-а
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/520/285/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2017 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Луняченко В.О. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси щодо порушення строків розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.09.2016 року про призначення довічного грошового утримання судді у відставці та порушення строків направлення повідомлення про призначення щомісячного довічного грошового утримання передбачені Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року № 200/14891 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України»; визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси щодо призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді неправомірним; зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р„ №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), починаючи з 01.10.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є суддею апеляційного суду Одеської області у відставці, перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси. На його звернення до Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси від 04.11.2016 року щодо ненадання відомостей про призначення довічного грошового утримання, останній при особистому зверненні 28.11.2016 року отримав від Пенсійного фонду відповідь від 17.11.2016 року про призначення йому довічного грошового утримання та його виплати з 04.12.2016 року. В цей же день ОСОБА_1 отримав в Пенсійному фонді протокол №6123 від 15.11.2016 року про розгляд його заяви про призначення довічного грошового утримання.

Пенсійний фонд України у Київському районі м. Одеси після отримання від ОСОБА_1 30.09.2016 року всіх необхідних документів для призначення довічного грошового утримання, порушив строки розгляду заяви та відповідно і порушив строки направлення йому повідомлення про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру та призначення довічного грошового утримання передбачені Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року № 200/14891 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України».

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, прийняло рішення про призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого визначений відповідачем у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, при цьому відповідач приймаючи таке рішення визначив, що стаж роботи ОСОБА_1 який надає право на даний розмір довічного грошового утримання складає 18 років 9 місяців 10 днів.

Позивач вважає, що розрахунок відповідачем розміру призначеного йому довічного грошового утримання у розмірі 80% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді є необгрунтованим та неправомірним, що зумовило його звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.12.2016 року на підставі вказаного адміністративного позову ОСОБА_1 було відкрито скорочене провадження по справі та направлено відповідачеві копію позовної заяви та додані до неї документи та було запропоновано у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копії документів направити на адресу Київського районного суду м. Одеса чи надати до канцелярії суду заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються або заяву про визнання позову.

28.12.2016 року на адресу Київського районного суду міста Одеси від ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси надійшли письмові заперечення проти задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, в якому представник посилається на те, що положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Окрім того, як встановлено ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Також до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси щодо призначення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії до судового розгляду з посиланням на складність справи та з метою надання додаткових пояснень відповідача, однак останнє не приймається судом до уваги, оскільки відповідач скористався наданим законодавством правом з надання заперечень на позовну заяву, надав до суду відповідні заперечення, в яких мав можливість викласти всі пояснення щодо позову та надати відповідне правове обґрунтування.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.3, ч.4 та п.4 ч.5ст.183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу. Відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику сторін, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване рішення. Справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження: не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову; не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Суддя, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08.09.2016 року є суддею у відставці апеляційного суду Одеської області. 29.09.16 року Апеляційним судом Одеської області винесено подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якого представляє для встановлення щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, стаж роботи судді який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 25 років 01 місяць 02 дні на відставку і з грудня 2013 року отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі ч..ч.1,3 ст. 138 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» №2453-V1 від 07.07.10 року.

Указом Президента України від 17 червня 1998 року № 647/98 позивач ОСОБА_1 був призначений на посаду судді Білгород-Дністровського районного суду Одеської області строком на п'ять років. Постановою Верховної Ради України від 09 липня 2003 року №1072-ІV останнього було обрано на посаду судді апеляційного суду Одеської області. Верховна Рада України 08.09.2016 року прийняла постанову про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Одеської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Стаж роботи ОСОБА_1 як судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 25 років 01 місяць 02 дні. Зазначене також підтверджується поданням апеляційного суду Одеської області про встановленні останньому довічного грошового утримання судді у відставці.

Також апеляційним судом Одеської області, був наданий розрахунок стажу судді який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, в якому зазначений стаж, який надає право на призначення довічного грошового утримання, а саме: служба в радянський армії: період з 16.05.1987 по 01.11.1987 рік - 05 місяців 16 днів; період з 16.02.1989 по 11.04.1989 рік - 01 місяць 26 днів; служба в демократичній республіці Афганістан з 02.11.1987 по 15.02.1989 рік - 03 роки 10 місяців (обчислювалася у трьохкратному обчисленні), навчання в Одеському державному університеті ім. І. І. Мечнікова (половина стажу навчання)- період з 16.07.1990 по 30.06.1995 рік - 02 роки 05 місяців 22 дні, суддя Білгород-Дністровського районного суду Одеської області - період з 22.07.1998 по 29.08.2003 рік - 05 років 01 місяць 07 днів; суддя апеляційного суду Одеської області: період з 02.09.2003 по 29.09.2016 рік - 13 років 01 місяць 02 дні.

Вислуга років за термін проходження строкової служби в Демократичній Республіці Афганістан за період з 02.11.1987 року по 15.02.1989 року для отримання суддівської винагороди підлягає в 3-х кратному обчисленні.

26 липня 2012 року постановою Одеського окружного адміністративного суду був задоволений позов ОСОБА_1 до апеляційного суду Одеської області, третя особа - Державна судова адміністрація України в якому суд зобов'язав апеляційний суд Одеської області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років в 3-х кратному обчисленні терміну проходження строкової служби в Демократичній Республіці Афганістан в період з 02.11.1987 року по 15.02.1989 року для отримання суддівської винагороди.

Верховна Рада України 08.09.2016 року прийняла постанову про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Одеської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

При особистому зверненні 28.11.2016 року позивач отримав від Пенсійного фонду листа від 17.11.2016 року про призначення йому довічного грошового утримання та його виплати з 04.12.2016 року. В цей же день позивач отримав в Пенсійному фонді протокол №6123 від 15.11.2016 року про розгляд його заяви про призначення довічного грошового утримання.

Відповідно до Подання Апеляційного суду Одеської області від 29.09.16 року про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №22 від 29.09.16 року, ОСОБА_1 представлено для встановлення щомісячного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи судді, який дає право на відставку на отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 25 років 01 місяць 02 дні, заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання становить 23925,00 гривень.

Відповідно довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №219 від 29.09.16 року виданої ОСОБА_1 ОСОБА_3 судом Одеської області, про те, що його заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці склала 23925,00 гривень у тому числі: оклад 15950,00 гривень, надбавка за вислугу років ( 50%) від посадового окладу 7975,00 гривень.

Розмір довічного грошового утримання був визначений відповідачем у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, при цьому відповідач приймаючи таке рішення визначив, що стаж роботи ОСОБА_1 який надає право на даний розмір довічного грошового утримання складає 18 років 9 місяців 10 днів.

Беручи до уваги вищезазначене, призначення позивачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси довічного грошового утримання у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді є неправомірним, та розмір довічного грошового утримання повинен бути призначений виходячи з 90 відсотків грошового утримання діючого судді апеляційного суду Одеської області, який працює на відповідній посаді.

Вказані обставини підтверджені письмовими доказами, достовірність яких сторони не оспорюють.

Згідно змісту ст. 2 КАС України,завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень тому числі органів державної влади.

Статтею 126 Конституції України закріплені гарантії забезпечення незалежності суддів, однією з яких є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне забезпечення та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції зі змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відтак, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від суми грошового утримання діючого судді (заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та, виходячи з принципу єдності статусу суддів, у разі підвищення розміру грошового утримання діючого судді має здійснюватись перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання передбачений на рівні підзаконного нормативно-правового регулювання. Зокрема, пунктами 3 і 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, пунктами 2.1 і 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року № 5-5), серед основних завдань і функцій Пенсійного фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати.

Також додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначаються відомості про заробітну плату судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

При цьому, як зазначено вище, на підставі ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції зі змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI) максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) в період до 02 червня 2013 року не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2012 року № 3-рп/2013 частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/'2011 вказав на неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції щодо гарантій незалежності суддів. їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема у рішеннях: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20 березня 2002 року № 5рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності очікування суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Із цього приводу Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними. Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011).

У Постанові Верховного Суду України №21-620а/14 від 10 лютого 2015 року зазначено, що згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99. відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так. що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в час. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (абзаци перший і другий пункту 5 мотивувальної частини вказаного Рішення).

Таким чином, з 03 червня 2013 року правове регулювання спірних правовідносин здійснюється відповідно до частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, тобто довічне грошове утримання позивача, як судді у відставці, повинно виплачуватись йому відповідачем у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді та не обмежується граничним розміром.

Також судом приймається до уваги той факт, що 30.09.2016 року, ОСОБА_1 подав до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси документи для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці. Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року № 200/14891 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» визначений порядок та строки призначення та виплати довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 4.1. Порядку визначено, що виплата щомісячного довічного утримання здійснюється органами, що призначають щомісячне довічне утримання, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується щомісячне довічне грошове утримання, у грошовій формі в порядку, установленому законодавством для виплати пенсій.

Відповідно до п. 5.4. Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви з потрібними для призначення щомісячного довічного утримання документами орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні.

Згідно п. 5.5. Порядку, право особи на одержання щомісячного довічного утримання установлюється на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає щомісячне довічне утримання.

Орган, що призначає щомісячне довічне утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру або відмову в призначенні щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Однак ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси у строки визначені пунктом 5.4. Порядку не направило ОСОБА_1 повідомлення про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру та не прийняло рішення про призначення щомісячного довічного утримання.

На його звернення до Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси від 04.11.2016 року щодо ненадання відомостей про призначення довічного грошового утримання, позивач лише при особистому зверненні 28.11.2016 року отримав від Пенсійного фонду відповідь від 17.11.2016 року про призначення йому довічного грошового утримання та його виплати з 04.12.2016 року. В цей же день ОСОБА_1 отримав в Пенсійному фонді протокол №6123 від 15.11.2016 року про розгляд його заяви про призначення довічного грошового утримання.

Пенсійний фонд України у Київському районі м. Одеси після отримання від ОСОБА_1 30.09.2016 року всіх необхідних документів для призначення довічного грошового утримання, порушив строки розгляду його заяви та відповідно і порушив строки направлення йому повідомлення про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру та призначення довічного грошового утримання передбачені Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року № 200/14891 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України».

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як доведені та обґрунтовані.

При цьому суд зазначає, що гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у правових позиціях Конституційного Суду України (зокрема, у рішеннях від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005.

Отже дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси щодо призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді є неправомірними, а тому управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси має бути зобовязано: здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р„ №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), починаючи з 01.10.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,9,11,13,159 163,183-2КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси щодо порушення строків розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.09.2016 року про призначення довічного грошового утримання судді у відставці та порушення строків направлення повідомлення про призначення щомісячного довічного грошового утримання передбачені Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року № 200/14891 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України».

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси щодо призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді неправомірним.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Київському районі м.Одеси здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р„ №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), починаючи з 01.10.2016 року.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Луняченко В. О.