Справа № 816/2168/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2168/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Миргородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до Ґедзя ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2016 року позивач ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (надалі також - позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ґедзя ОСОБА_1 (надалі також - відповідач) про стягнення коштів у сумі 8286,64 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що за відповідачем обліковується відповідний податковий борг, що виник у зв'язку з несплатою узгодженого податкового зобов'язання, тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Позивач у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якого підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча у матеріалах справи наявні докази про те, що він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив, клопотань та заперечень не надав.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Згідно із пунктами 288.1, 288.2, 288.4 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2015 року контролюючим органом отримано лист Земельного відділу Миргородської міської ради від 15 січня 2015 року № 22/7 про перелік діючих станом на 01 січня 2015 року договорів оренди земельних ділянок, укладених з фізичними та юридичними особами. Згідно даного листа одним з орендарів є Ґедзь ОСОБА_1 (договір оренди від 11 вересня 2012 року № 1404, площа орендованої земельної ділянки 870 кв.м, нараховано до сплати в 2015 році 8286,64 грн).

Пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, 24 червня 2015 року Миргородською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення № 23059-15, яким відповідачу визначено суму податкового зобовязання за платежем: орендна плата з фізичних осіб у розмірі 8286,64 грн /а.с. 9/.

Зазначене податкове повідомлення-рішення направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак повернуто відправнику через закінчення терміну зберігання /а.с. 9/.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З огляду на положення пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України вказане податкове повідомлення-рішення вважається врученим відповідачу.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (пункт 56.1 статті 56 зазначеного Кодексу).

Судом не встановлено здійснення відповідачем передбаченої пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 26 червня 2015 року № 23059-15, а також його оскарження до суду.

З огляду на відсутність доказів оскарження цього податкового повідомлення-рішення в судовому та/або в адміністративному порядку, заборгованість відповідача з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 8286,64 грн набула статусу податкового боргу.

За приписами пункту 287.5 статті 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог вказаної правової норми, контролюючим органом сформовано податкову вимогу від 30 жовтня 2014 року № 2517-25, яка направлялась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак була повернута відправнику через закінчення терміну зберігання /а.с. 8 (зворот)/.

Пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Доказів оскарження вищевказаної податкової вимоги суду не надано.

Станом на дату звернення до суду з позовом сума податкового боргу Ґедзя ОСОБА_1 становить 8286,64 грн, що підтверджується відомостями наявної в матеріалах справи інтегрованої картки платника податків.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатись до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які його обслуговують, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

В терміни, передбачені законодавством, заборгованість відповідачем не погашена, враховуючи викладене, позивач правомірно звернувся до суду про стягнення податкового боргу.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Миргородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до Ґедзя ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Ґедзя ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 8286 (вісім тисяч двісті вісімдесят шість) гривень 64 копійки на розрахунковий рахунок № 0012, код бюджетної класифікації платежу 18010900, отримувач УК Миргородськ. р-н./м. Миргрод/ 18010900, код отримувача 37845125, банк отримувач ГУДКСУ у Полтавській області, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2017 року.

Суддя І.Г. Ясиновський