Справа № 161/17664/16-а
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/231/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Марчак Е.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції міста Рівне в особі інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Рівне лейтенанта поліції Демидовця Ігоря Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом вказавши, що 16 грудня 2016 року відповідачем було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії АР № 124216 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Вважає дану постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Так, в постанові відповідачем зазначено, що він (позивач) керуючи транспортним засобом RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1, 16.12.2016 року о 09 год. 10 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 268 км, рухався по крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, в той час, коли праві були не зайняті, чим порушив вимоги п.п. 11.2 ПДР. Проте, при розгляді відповідачем справи про адміністративне правопорушення не були з'ясовані та доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення. Просить суд визнати дії інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Рівне лейтенанта поліції Демидовця І.В., скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 124216 від 16.12.2016 року складену стосовно нього за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у даній справі.

До судового засідання позивач просив справу розглядати у його відсутності. Адміністративний позов підтримує повністю, просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомих суду причинах, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову на адресу суду не надходили.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності учасників процесу по наявних матеріалах справи, що відповідає вимогам ч.4 ст.128 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.12.2016 року відносно позивача ОСОБА_1 інспектором роти № 3 батальйону УПП у м. Рівне лейтенанта поліції Демидовцем І.В. було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 124216 за ч. 2 ст.122 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (а.с. 6).

З вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом RENAULT LOGAN номерний знак НОМЕР_1, 16.12.2016 року о 09 год. 10 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 268 км, рухався по крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, в той час коли праві були не зайняті, чим порушив вимоги п.п. 11.2 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.п. 11.2 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що рухаючись по лівій полосі проїзної частини позивач керувався п. 1.5 ПДР України, в якому сказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян та п. 2.3. «д» ПДР України, з якого вбачається, що водій зобов'язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Однак, пояснення позивача не були взяті до уваги інспектором поліції.

Згідно до п. 2.12 ПДР власник транспортного засобу має право на безпечні та зручні умови для руху.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором Демидовцем І.В. не з'ясовано всіх обставин справи.

Доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не надано, а тому суд бере до уваги лише доводи позивача.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може, в тому числі, прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

При розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 122 відповідач, інспектор поліції Демидовець І.В. не взяв до уваги усні пояснення позивача, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що дії інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Рівне лейтенанта поліції Демидовця І.В, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є протиправними, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 124216 від 16.12.2016 року підлягає скасуванню.

Вимога позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції міста Рівне в особі інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Рівне лейтенанта поліції Демидовця Ігоря Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Рівне лейтенанта поліції Демидовця Ігоря Васильовича протиправними.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 124216 від 16.12.2016 року інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Рівне лейтенанта поліції Демидовця Ігоря Васильовича, складену стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 ч. 2 КУпАП України.

В решті позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська