Справа № 358/1442/16-а
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 358/1442/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Корбут В.М. Суддя-доповідач: Кузьмишина О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Пилипенко О.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області про визнання відмови неправомірною та про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В 24 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувшись до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області, просила:

визнати протиправним порушення з боку відповідача по відношенню до неї вимог статей 22 та 46 Конституції України, якими відповідач відповідно до п.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, зобов'язаний керуватися у своїй діяльності, а також підп. 7 та 8 п. 4 цього Положення, згідно яких відповідач призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, для чого забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок державного бюджету України;

зобов'язати відповідача негайно поновити її права отримувати державні пенсії як інваліду-ліквідатору ЧАЕС 2 групи у розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, для чого зобов'язати негайно здійснити відповідний перерахунок та забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій за рахунок державного бюджету України; допустити негайне виконання судового рішення в цілому та розглянути її позов в скороченому провадженні.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 21.12.2016 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду - скасуванню в частині, а справа в частині вимог - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, з таких підстав.

Так, місцевий суд виходив з того, що 07.10.2016 року ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою щодо проведення нарахування та виплати належних їй державних пенсій як інваліду-ліквідатору ЧАЕС у відповідності до Конституції України.

13 жовтня 2016 року отримала відмову у задоволені її заяви. Ця відмова є свідомим порушенням з боку відповідача по відношенню до неї вимог статей 22, 46 Конституції України та п.2, п.4, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, зареєстрованого МЮ України 15.01.2015 року за №41/26486, якими відповідач зобов'язаний керуватися у своїй діяльності щодо призначення (перерахунку) та виплати пенсії, для чого забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок державного бюджету України.

Суд першої інстанції встановив, що позивач при зверненні до суду з даним позовом не зазначила відомості про те, що вона вже зверталася до суду з аналогічним адміністративним позовом до відповідача, і згідно постанови Богуславського районного суду Київської області від 07.05.2011 року було вирішено: зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 недоотримані суми додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії по інвалідності, яка повинна становити не нижче 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону №796-ХII, починаючи з 04.06.2010 року з послідуючим їх перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацездатних громадян (а.с.19-22).

Вказане рішення виконано, що підтверджується довідкою №2150/10, виданою відповідачем 02.12.2016 року, з якої вбачається, що в травні 2010 року позивач отримала пенсію у розмірі 1736,01 грн. На виконання вищезазначеної постанови суду, відповідачем було проведено перерахунок, та в період з червня 2010 року по серпень 2011 року включно, відповідачу було виплачено пенсію у розмірах від 6032,51 грн. до 7040,60 грн. Але у вересні 2011 року розмір виплаченої позивачу пенсії значно зменшився і становив 1770,81 грн. (а.с.16, 17).

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися.

Зі змісту адміністративного позову випливає, що позивач просить:

визнати протиправним порушення з боку відповідача по відношенню до неї вимог статей 22 та 46 Конституції України, якими відповідач відповідно до п.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, зобов'язаний керуватися у своїй діяльності, а також підп. 7 та 8 п. 4 цього Положення, згідно яких відповідач призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, для чого забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок державного бюджету України;

зобов'язати відповідача негайно поновити її права отримувати державні пенсії як інваліду-ліквідатору ЧАЕС 2 групи у розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, для чого зобов'язати негайно здійснити відповідний перерахунок та забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату цих пенсій за рахунок державного бюджету України; допустити негайне виконання судового рішення в цілому та розглянути її позов в скороченому провадженні.

Обговорюючи висновки місцевого суду про пропущення позивачем строку заявлення до суду даних вимог, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що у розумінні чинного законодавства пенсією є щомісячна пенсійна виплата. Аналіз положень Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» дає підстави стверджувати, що законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі виплат такого виду пенсії. Виплати пенсії здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів зауважує, що позивачем фактично оскаржується правомірність нарахувань пенсії з листопада 2011 року без визначення кінцевого періоду, позаяк пенсія виплачується безстроково. Відтак, вимоги позивача охоплюють не лише період в часі, який знаходиться поза межами шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, а й період, що входить до зазначеного строку. Тобто, вимоги позивача в частині не являються такими, що заявлені поза межами строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 24.10.2016 року, що підтверджується відміткою канцелярії Богуславського районного суду Київської області на позовній заяві, адміністративний позов в частині вимог за період з 24 квітня 2016 року підлягає розгляду.

Тому, в указаній частині ухвала місцевого суду постановлена з помилковим застосуванням норм процесуального права і підлягає скасуванню.

У решті ж судом першої інстанції правомірно залишено без розгляду вимоги позивача на підставі ст.100 КАС України, оскільки в матеріалах справи відсутні обґрунтування та докази поважності причини пропущення строку звернення до суду.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 199, п.4 ч.1 ст.204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до місцевого суду для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 200, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 скасувати в частині залишення без розгляду вимог ОСОБА_3 за період з 24 квітня 2016 року. В цій частині справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У решті ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

В частині скасування рішення суду першої інстанції з направленням справи на продовження розгляду ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі. В іншій частині ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.