Справа № 375/1523/16-а
Суддя: Нечепоренко Л. М.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/1523/16-а Провадження № 2-а/375/5/17
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Нечепоренка Л.М., при секретарі Киричок В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне в порядку письмовго провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суб»єкта владних повноважень, в якому просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» та зобов»язати відповідача здійснити призначення йому пенсії за вислугу років з 13.06.2016 року в розмірі 90% від середнього заробітку, без обмежень граничного розміру на підставі наданих документів.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з»явився, натомість подав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просить слухати справу без його участі.

Представник відповідача подала заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог та надала свої заперечення проти позову.

Суд ухвалив провести розгляд спору по суті у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з вимогами ст.122 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАСУ у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу з 13.06.2016 року призначено пенсію за вислугою років у розмірі 60% від суми його місячної заробітної плати, до якої включено всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, а з 01.01.11 - страхові внески на загальнообов»якове державне пенсійне страхування.

23.11.16 позивач звернувся до відповідача із заявою про збільшення розміру призначеної йому пенсії з 60% до 90% від суми його місячної заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії підряд перед зверненням за пенсією на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001).

Листом від 01.12.2016 управління пенсійного фонду України у Рокитнянському районі відмовило позивачу у збільшенні розміру призначеної йому пенсії посилаючись на те, що Закон України «Про прокуратуру», на який посилається заявник, втратив чинність 15.07.15 на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.14 № 1697-VII, зокрема ч.2 та ч.3 ст.50-1, які визначали право на призначення пенсії та її розмір.

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов»язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював позицію, згідно з якою Конституція України виділяє певні категорії громадян України, котрі потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової поліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту з питань виконання покарань, тощо (рішення Конституійного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99у у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року №5-рп/202у у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов»язана з ризиком для життя і здоров»я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013 року (справа 321-348а1) та від 17.12.2013 року (справа № 21-445а13), які відповідно до статті 244-2 КУпАП є обов»язковими для всіх судів України.

На час призначення позивача на роботу в органах прокуратури України - (1996 рік) діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789- XII.

Так, відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, в тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Отже, перебуваючи на службі в органах прокуратури, позивач отримав законне право на отримання пенсії за вислугу років за наявності 20-річного стажу відповідно до положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001).

На момент звернення за призначенням пенсії (13.06.2016) стаж позивача складав 22 роки 6 місяців 19 днів, в тому числі на прокурорсько-слідчих посадах - 20 років 1 місяць 19 днів.

Таким чином, враховуючи, що стажу роботи позивача достатньо для призначення йому пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 12.07.2001 року в розмірі 90 відсотків, відповідач, відмовляючи позивачу в задоволенні його заяви, порушив його законні права.

У відповідності до ст.8 Конституції України та ст.8 КАСУ суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Ч.1 ст.6 КАСУ передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ч.1 ст.58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд вважає, що відповідач не надав суду доказів в обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у призначенні йому пенсії в розмірі 90 відсотків, а викладені в позовній заяві доводи позивача є обгрунтованими.

З урахуванням викладеного та керуючись ч.2 ст.19? ст.22 Конституції України, ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001), ст.ст. 17, 18, 71, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001) в розмірі 90 % від середнього заробітку, без обмежень граничного розміру, на підставіі наданих документів з 13.06.2016 року, тобто з часу призначення йому пенсії за вислугою років.

Звільнити управління Пенсійного фонду України у Рокитнянському районі Київської області від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Суддя