Справа № 820/3489/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23.01.2017 № 820/3489/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М., суддів: Зінченка А.А., Панченко О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Дробот С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконними дій та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати незаконними дії Міністерства аграрної політики та продовольства України з приводу винесення наказу №90-п від 16 червня 2016 року "Про припинення повноважень ОСОБА_5 та покладання обов'язків директора на ОСОБА_6.";

- скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 90-п від 16 червня 2016 року "Про припинення повноважень ОСОБА_5 та покладання обов'язків директора на ОСОБА_6.".

В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження по даній справі, у зв'язку із тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечував проти закриття провадження у даній справі.

Представник третьої особи проти закриття провадження у даній справі не заперечував.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач просить визнати протиправними дії Міністерства аграрної політики та продовольства України з приводу винесення наказу №90-п від 16 червня 2016 року "Про припинення повноважень ОСОБА_5 та покладання обов'язків директора на ОСОБА_6." та просить його скасувати.

Правовий акт - це акт волевиявлення (рішення) уповноваженого суб'єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни, припинення) на основі цих норм прав і обов'язків учасників конкретних правовідносин. При цьому, критерієм розмежування понять нормативного правового акта і ненормативного (індивідуального) правового акта є сфера його дії за суб'єктивним складом, оскільки правові акти індивідуальної дії, на відміну від нормативних, поширюють свою дію на конкретно визначеного суб'єкта.

Як нормативний, так і ненормативний правовий акт завжди виражають волю (волевиявлення) уповноваженого суб'єкта права, його владні приписи; мають офіційний характер, обов'язковий до виконання; спрямовані на регулювання суспільних відносин; встановлюють правову норму чи конкретне правовідношення оформляються у визначеній формі; є юридичними фактами, що спричиняють певні правові наслідки.

Ненормативні (індивідуальні) акти - породжують права і обов'язки у тих конкретних суб'єктів, яким вони адресовані, у конкретному випадку.

Зі змісту зазначених визначень вбачається, що правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована їхня дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги.

Особливою відмінністю правового акту від інших управлінських актів є наявність в ньому змісту управління певної особи шляхом встановлення прав і обов'язків для інших суб'єктів.

Аналізуючи вказані обставини по справі та застосовуючи відповідні норми права, суд вважає, що оскаржуваний позивачем наказ не є рішенням органу суб'єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак не стосується управлінської діяльності та не породжує для особи настання будь-яких юридичних наслідків.

Згідно частин 1, 2 статті 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання незаконними дій Міністерства аграрної політики та продовольства України з приводу винесення наказу №90-п від 16 червня 2016 року "Про припинення повноважень ОСОБА_5 та покладання обов'язків директора на ОСОБА_6." та скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 90-п від 16 червня 2016 року "Про припинення повноважень ОСОБА_5 та покладання обов'язків директора на ОСОБА_6." не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 157, 160, 165, 186 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконними дій та скасування наказу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали виготовлено 25 січня 2017 року.

Головуючий суддя О.М. Тітов

Судді А.В.Зінченко

О.В. Панченко