Справа № 816/1245/16
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 р.Справа № 816/1245/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2016р. по справі № 816/1245/16

за позовом ОСОБА_1

до прокуратури Полтавської області , прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича

третя особа - ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Прокуратури Полтавської області (надалі по тексту - перший відповідач), Прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича (надалі по тексту - другий відповідач), третя особа - ОСОБА_2, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Прокуратури Полтавської області щодо не повідомлення ОСОБА_1 про наявність вільного робочого місця в Полтавській місцевій прокуратурі Полтавської області, незастосування його права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу відповідно до статті 42-1 КЗпП України;

- визнати протиправним наказ прокурора Полтавської області №205к від 14 квітня 2016 року про призначення ОСОБА_2 прокурором Полтавської місцевої прокуратури та скасувати його;

- зобов'язати прокурора Полтавської області вирішити питання про прийняття на роботу ОСОБА_1 і укладення трудового договору відповідно до ст.ст. 21, 24, 42-1 КЗпП України на посаду прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2016р. у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, ст. 42-1 Кодексу законів про працю України, п. 5-1 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру», ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Перший відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 2008 року ОСОБА_1 працював на різних посадах в органах прокуратури Дніпропетровської області. Наказом від 12.12.2013 №674к переведений на посаду заступника прокурора Київського району м. Полтави. Наказом від 13.07.2015 №342к з 13.07.2015 переведений на посаду прокурора відділу організації представництва на захист інтересів громадянина або держави управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Полтавської області.

Наказом від 06.10.2015 №517к ОСОБА_1 призначено виконувачем обов'язків заступника Лубенського міжрайонного прокурора Полтавської області, звільнивши його з посади прокурора відділу організації представництва на захист інтересів громадянина або держави управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Полтавської області (а.с. 32).

Наказом від 14.12.2015 №813к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури Полтавської області у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, абзацу 5 частини 1 статті 41, пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" (а.с. 34).

На підставі рейтингового списку по Полтавській місцевій прокуратурі Полтавської області, наказом прокурора Полтавської області від 14.12.2015 №849 ОСОБА_2 призначений прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області тимчасово на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника та звільнений з посади старшого прокурора прокуратури Октябрського району м. Полтави Полтавської області, про що внесено відповідний запис до трудової книжки /а.с. 85/.

Наказом прокурора Полтавської області від 14.04.2016 №205к останній, у зв'язку з наявністю вакантної посади прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області призначений на посаду прокурора Полтавської місцевої прокуратурі та звільнений з посади прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області, яку обіймав тимчасово /а.с. 85/.

Проте, позивач переконаний, що відповідно до статті 42-1 КЗпП України він має преважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, а тому, вважаючи свої права порушеними, та з метою їх відновлення ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Гарантії при звільненні працівників у зв'язку з реорганізацією та скороченням чисельності працівників передбачені КЗпП України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За приписами ст. 42-1 Кодексу законів про працю України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Виходячи з положень зазначеної норми, закон надає право зазначеним у ній працівникам на укладення трудового договору у випадках, якщо власник після раніше проведеного скорочення чисельності штату та звільнення працівників, знову здійснює прийняття працівників на роботу. Зазначена норма передбачає переважне право працівника, що працював раніше, бути прийнятим на старе місце роботи, насамперед перед іншими працівниками, які такого права не мають. Водночас, вказана норма не містить обов'язку власника або уповноваженого ним органу попереджати працівників, звільнених за п.1 ст.40 КЗпП України про те, що він знову здійснює прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Для реалізації встановленого ст. 42-1 Кодексу законів про працю України права на укладення трудового договору у випадку, якщо власник після раніше проведеного ним скорочення чисельності або штату та звільнення працівників знову здійснює прийняття працівників на роботу, працівник повинен звернутися до роботодавця із відповідною заявою про прийняття його на роботу.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до прокурора Полтавської області із заявою про призначення його на одну з вакантних посад у відповідності до ст. 42-1 КЗпП України 25.04.2016р. (а.с.15).

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що призначення ОСОБА_2 на посаду прокурора Полтавської місцевої прокуратури порушило права та інтереси позивача, передбачені ст. 42-1 КЗпП.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що призначення ОСОБА_2 на посаду прокурора Полтавської місцевої прокуратури відбулося 14.04.2016р., а із заявою про поворотне прийняття на роботу ОСОБА_1 звернувся 25.04.2016р. При цьому, у роботодавця був відсутній обов'язок повідомляти позивача про призначення ОСОБА_2 на вказану посаду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відомості про наявність вакантних робочих місць в органах прокуратури Полтавської області та/або вчинення відповідачем дій щодо прийняття на роботу працівників аналогічної позивачу кваліфікації матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання протиправною бездіяльності Прокуратури Полтавської області щодо неповідомлення ОСОБА_1 про наявність вільного робочого місця в Полтавській місцевій прокуратурі Полтавської області.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу прокурора Полтавської області №205к від 14 квітня 2016 року про призначення ОСОБА_2 прокурором Полтавської місцевої прокуратури, виходячи з такого.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що позовні вимоги про визнання неправомірним та скасування наказу №205к від 14.04.2016 року про призначення ОСОБА_2 прокурором Полтавської місцевої прокуратури не є належним способом захисту прав позивача, оскільки зазначений наказ стосується іншої особи, яка не уповноважувала ОСОБА_1 на представництво своїх інтересів та не заявляла про порушення своїх прав.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Колегія суддів вважає безпідставним клопотання позивача про відшкодування судових витрат, пов'язаних із прибуттям до суду та відривом від звичайних занять відповідно до ст. 91 КАС України, оскільки рішення ухвалено не на користь позивача.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2016р. по справі № 816/1245/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст ухвали виготовлений 23.01.2017 р.