Справа № 804/3219/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2017 рокусправа № 804/3219/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року по справі №804/3219/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

в с т а н о в и В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-32 від 04 травня 2016 року про сплату боргу зі сплати страхових внесків у розмірі 31949,70грн., винесену Криворізьким північним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на необґрунтованість вимоги відповідача про сплату боргу, вказуючи на відсутність заборгованості зі сплати страхових внесків. Така позиція позивача обґрунтована наступним. Так, позивач вказував на те, що за результатами перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2005р. по 01.01.2008р., органами Пенсійного фонду було складено акт, на підставі якого відносно позивача було сформовано вимогу про сплату боргу №Ф-1 від 08.06.2015р. на суму 33097,26грн. Не погодившись із даною вимогою, позивач звернувся зі скаргою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатами розгляду якої прийнято рішення, яким скаргу позивача задоволено та скасовано вимогу про сплату боргу №Ф-1 від 08.06.2015р. Крім того, органи Пенсійного фонду України зверталися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з позивача, зменшеної суми заборгованості в розмірі 31949,70грн., тоді як у вимозі №Ф-1 від 08.06.2015р. суми заборгованості була визначена в розмірі 33097,26грн. Постановою суду від 03 листопада 2015 року у адміністративній справі №804/13812/15 у задоволенні позову було відмовлено та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року зазначене рішення суду було залишено без змін. З цих підстав позивач вказував на те, що зазначеними рішеннями (рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та судовими рішеннями) підтверджено факт відсутності у нього заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду мотивована необґрунтованістю доводів позивача щодо встановлення рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та судовими рішеннями факту відсутності у позивача заборгованості по сплаті страхових внесків, оскільки дослідженням цих рішень таких обставин не встановлено. Також суд вказав на встановлені у цій справі обставини, які свідчать про наявність у позивача заборгованості зі сплати страхових внесків у розмірі, який визначено оскарженою вимогою.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на

порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. Апеляційна скарга обґрунтована фактично обґрунтована доводами, які зазначені у позові.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в Криворізькому північному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування згідно із Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV, з 01.01.2011р. вважається платником єдиного внеску відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування №2464-VI від 08.07.2010р.

У зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 у порядку визначеному законодавством не були сплачені внески, Криворізьким північним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до норм ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», 04.05.2016р. року винесена вимога №Ф-32 про сплату боргу у розмірі 31949,70 грн. (а.с.7).

Правомірність та обґрунтованість вимоги відповідача про сплату боргу є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, надаючи правову оцінку доводам позивача щодо відсутності заборгованості зі сплати страхових внесків, які обґрунтовувались посиланням на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та судові рішення, суд першої інстанції правильно встановив наступні обставини.

Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області проведено документальну позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати страхових внесків на обовязкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2005р. по 01.01.2008р., за результатами якої складено акт від 17.06.2008р. №35. Перевіркою встановлено заниження платником суми чистого доходу, на яку нараховуються страхові внески, в розмірі 32% та 31.8% у сумі 103770,00 грн. за 2005-2006 роки, внаслідок чого донараховано страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування органом Пенсійного фонду України за ставкою 32% та 31,8% на загальну суму 33097,26 грн.

Відповідно до ст.106 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу було сформовано вимогу про сплату боргу № Ф-1 від 08.06.2015р. на суму 33097,26 грн.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, ФОП ОСОБА_1 звернувся із скаргою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатами розгляду якої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення про задоволення скарги підприємця та скасовано вимогу про сплату боргу №Ф-1 від 08.06.2015р.

При цьому, в мотивувальній частині даного рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначено, що управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу правомірно донараховано ФОП ОСОБА_1 страхові внески на загальну суму 33097,26 грн. та направлено вимогу про сплату боргу № Ф-1 від 08.06.2015 на відповідну суму, проте, скарга підприємця підлягає задоволенню з огляду на те, що: - сума боргу, яка зазначена у вимозі про сплату боргу від 08.06.2015 № Ф-1, не відповідає картці особового рахунку ФОП ОСОБА_1 за ставкою 32 % від чистого доходу, оскільки сума боргу 33097,26 грн. відображена у картці особового рахунку страхувальника юридичної особи - 32%, 4%, 42% або фізичної особи, яка має найманих працівників, а згідно акту позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 від 17.06.2008 № 35, останній найманих працівників не мав, отже вказана вимога про сплату недоїмки виставлена з порушенням вимог п.8.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою ПФУ від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 № 64/8663.

Отже, скасовуючи вимогу № Ф-1 від 08.06.2015р. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виходило з того, що управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу не вірно застосовано ставку, за якою визначено розмір страхових внесків. Тобто, вказане рішення не свідчить про відсутність у позивача заборгованості зі сплати страхових внесків. Навпаки, вищестоящий орган УПФУ погодився з висновками акту перевірки щодо наявності у позивача доходу, з якого мали бути страхові внески.

04.09.2015р. УПФУ, враховуючи висновки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо невірного застосування ставки, звернулося до суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості зі сплати страхових внесків у розмірі 31949,70грн., тобто змінивши розмір заборгованості із 33097,26 грн. на 31949,70грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2015р. у справі №804/13810/15, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016р., відмовлено у задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Дніпропетровської області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 31949,70грн.

При цьому, підставою для відмови у задоволенні позову органу Пенсійного фонду стала не відсутність заборгованості зі сплати страхових внесків, а не дотримання УПФУ порядку стягнення заборгованості, оскільки на час звернення до суду з позовом УПФУ фактично не було сформовано та направлено ФОП ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості, та як вимога № Ф-1 від 08.06.2015р. була скасована в порядку її адміністративного оскарження. З цих підстав суди дійшли висновку про передчасність звернення УПФУ до суду.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що зазначені позивачем підстави позову не свідчать про відсутність у позивача заборгованості зі сплати страхових внесків, розмір якої зазначена у вимозі №Ф-32 від 04 травня 2016 року.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що вказана заборгованість існувала у позивача, що також було встановлено і під час розгляду справи №804/13810/15.

Наявність такої заборгованості підтверджена і наданими представником відповідача відомостями картки особового рахунку ФОП ОСОБА_1 (а.с.83-84).

Відповідно до ч.2 ст.106 Закону № 1058-IV в редакції, що діяла до 01.01.2011р. (тобто в редакції, яка діяла в періоді часу, за який нараховані страхові внески), суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

З 01.01.2011р. набрав чинності Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010р.

Пунктом 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1 органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, зокрема, у випадку якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків.

Таким чином, з огляду на наявну заборгованість (недоїмку) ФОП ОСОБА_1 зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування перед управлінням Пенсійного фонду в сумі 31949,70грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством сформовано вимогу від 04.05.2016р. №ф-32 відносно позивача про сплату боргу в розмірі 31949,70грн., у звязку з чим підстави для її скасування відсутні.

Посилання ФОП ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на порушення відповідачем порядку направлення вимоги, в частині не надіслання позивачу одночасно з вимогою про сплату недоїмки акту документальної перевірки, що передбачено п.п. «а» п.8.2 Інструкції №21-1, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п.8.2 Інструкції органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків;

б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені.

У випадку "а" вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки.

Таким чином, вимога надсилається не лише у випадку, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків, що передбачає необхідність направлення такої вимоги одночасно з актом документальної перевірки, а і у випадку, зокрема, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків. Оскільки, на кінець звітного періоду (2015 рік) за позивачем обліковувалася заборгованість зі сплати страхових внесків, то колегія суддів не вбачає порушень з боку відповідача при направленні вимоги №Ф-32 від 04 травня 2016 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року по справі №804/3219/16 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 20.01.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк