Справа № 825/2/17
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року Чернігів Справа № 825/2/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - Зубенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, Чернігівського районного суду Чернігівської області в особі керівника апарату Масіч Ольги Петрівни про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (далі - ТУ ДСА України у Чернігівській області), Чернігівського районного суду Чернігівської області, в особі керівника апарату Масіч Ольги Петрівни, у якому просить суд:

- визнати неправомірними дії ТУ ДСА України у Чернігівській області по не нарахуванню відпускних на виконання наказу керівника апарату Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.10.2016 №02-08/161 щодо надання ОСОБА_3 частини додаткової відпустки за стаж державної служби 12 років;

- зобов'язати керівника апарату Чернігівського районного суду Чернігівської області надати ОСОБА_3 додаткову відпустку за стаж державної служби 12 років терміном 9 календарних днів;

- зобов'язати ТУ ДСА України у Чернігівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 відпускних на підставі наказу керівника апарату Чернігівського районного суду Чернігівської області щодо надання додаткової відпустки за стаж державної служби 12 років терміном 9 календарних днів;

- стягнути з ТУ ДСА України у Чернігівській області, як розпорядника бюджетних коштів, на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та понесених витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 23.07.2013 і по теперішній час ОСОБА_3 працює на посаді помічника голови суду. 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу», відповідно до якого посаду помічника судді віднесено до посад патронатної служби. Наказом керівника апарату Чернігівського районного суду №02-06/44 від 10.05.2016 позивача попереджено про зміну істотних умов праці.

У період дії попередження, а саме 02.07.2016 стаж державної служби ОСОБА_3 склав 12 років та позивач набула право на отримання дев'яти календарних днів додаткової відпустки.

На підставі заяви позивача від 25.10.2016, керівником апарату Чернігівського районного суду було видано наказ від 26.10.2016 №02-08/161 про надання ОСОБА_3 частини додаткової відпустки за стаж державної служби 12 років. Проте, листом від 03.11.2016 №01-14/1393/16-Вих начальником ТУ ДСА України у Чернігівській області даний наказ повернуто без виконання, посилаючись на те, що з 01.05.2016 помічники суддів не прирівнюються до держслужбовців, а питання порядку попередження та втрати статусу державного службовця не урегульовано на законодавчому рівні. У зв'язку з чим керівником апарату Чернігівського районного суду було скасовано наказ про надання позивачу частини додаткової відпустки за стаж державної служби 12 років.

ОСОБА_3 вважає вказані дії ТУ ДСА України у Чернігівській області та дії керівника апарату Чернігівського районного суду щодо скасування наказу №02-08/161 від 26.10.2016 неправомірними, посилаючись на те, що оскільки право на отримання додаткової відпустки терміном 9 календарних днів виникло у неї у період дії попередження про зміну істотних умов праці, вказані відпустка має бути надана їй і після втрати статусу державного службовця.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник ТУ ДСА України у Чернігівській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що з набранням чинності Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу» помічники суддів втратили статус державних службовців. Посада помічника суду відповідно до частини 1 статті 92 цього Закону належить до посад патронатної служби, а тому норми Закону №889 до них не застосовуються. З втратою статусу державного службовця у керівника апарату суду та голови суду відсутні підстави для визначення прав і гарантій, у тому числі права на додаткову відпустку, для працівників патронатної служби тотожних з тими, які визначаються для працівників зі статусом державного службовця. Також представник відповідача зазначила, що на період дії попередження про зміну істотних умов праці, для таких працівників зберігаються лише ті гарантії, які були ними набуті до 01 травня 2016 року.

Представник Чернігівського районного суду Чернігівської області, керівник апарату Масіч О.П. в судове засідання з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі та просила суд відмовити в задоволення позову, посилаючись на позицію Національного агентства України з питань державної служби, викладену в листі від 26.08.2016 №5570/12.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 з 02.07.2004 працювала в Чернігівському районному суді Чернігівської області на посадах секретаря судових засідань, консультанта суду з судової статистики, консультанта суду з кадрової роботи та помічника судді, а з 23.07.2013 працює на посаді помічника голови Чернігівського районного суду Чернігівської області, що підтверджується копією трудової книжки від 24.02.1998 серії НОМЕР_1 (а.с. 13-18).

Наказом керівника апарату Чернігівського районного суду №02-06/44 від 10.05.2016 позивача попереджено про зміну істотних умов праці (а.с. 24, 25).

У період дії попередження про зміну істотних умов праці, а саме 02.07.2016, стаж державної служби ОСОБА_3 склав 12 років.

На підставі заяви ОСОБА_3 від 25.10.2016, керівником апарату Чернігівського районного суду було видано наказ від 26.10.2016 №02-08/161 про надання ОСОБА_3 частини щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж державної служби понад 12 років, за 2016 рік, тривалістю 5 (п'ять) календарних днів, з 07.11.2016 по 11.11.2016 включно (а.с. 27).

Листом ТУ ДСА України у Чернігівській області від 03.11.2016 №01-14/1393/16-Вих вказаний наказ повернуто без виконання посилаючись на те, що з 01.05.2016 помічники суддів не прирівнюються до держслужбовців. Тому тривалість щорічної відпустки для них визначається відповідно до загальних норм трудового законодавства (а.с.28).

Наказом керівника апарату Чернігівського районного суду від 04.11.2016 №02-08/164 скасовано наказ від 26.10.2016 №02-08/161 про надання щорічної додаткової відпустки помічнику голови ОСОБА_3 (а.с. 29).

Вважаючи вказані дії протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Згідно частини 2 статті 35 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІ від 16.12.1993 (що діяла на час виникнення спірних правовідносин) державним службовцям, які мають стаж роботи в державних органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів. Порядок і умови надання додаткових оплачуваних відпусток встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №250 від 27.04.1994 «Про порядок і умови надання державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування додаткових оплачуваних відпусток» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), державним службовцям, які мають стаж державної служби понад 10 років, посадовим особам місцевого самоврядування, які мають стаж служби в цих органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 5 календарних днів, а починаючи з 11-го року ця відпустка збільшується на 2 календарних дні за кожний наступний рік. Тривалість додаткової оплачуваної відпустки не може перевищувати 15 календарних днів.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу».

Частиною третьою статті 3 вказаного Закону передбачено, що дія Закону не поширюється, зокрема на працівників патронатних служб.

Відповідно до статті 92 Закону України «Про державну службу» до посад патронатної служби належать посади радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, його Першого заступника та заступника, працівників патронатних служб Прем'єр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників-консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також посади патронатних служб в інших державних органах.

Працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений.

Трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Акт про звільнення приймається керівником державної служби.

Працівник патронатної служби може бути достроково звільнений з посади за ініціативою особи, працівником патронатної служби якої він призначений, або керівника патронатної служби.

На працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39-1, 41- 43-1, 49-2 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 32 Кодексу законі про працю України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інше - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Таким чином, зміна істотних умов праці осіб, на яких не поширюється Закон України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу», відбулася з набранням ним чинності, тобто з 01 травня 2016 року.

Отже, помічники суддів втратили статус державного службовця з 01 травня 2016 року.

Разом з тим, на період попередження про зміну істотних умов праці за вказаними працівниками зберігались попередні пільги, гарантії, компенсації, а також зобов'язання, які вони мали у зв'язку з наявністю статусу державного службовця. Тобто вказані працівники мали право, зокрема, на надбавку за вислугу років, яку вони мали до 01 травня 2016 року, та право на додаткову відпустку державного службовця, однак лише в тій кількості днів, на яку вони мали право також до 01 травня 2016 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що для таких працівників зберігаються лише ті гарантії, які були набуті ними до 01 травня 2016 року.

Вказана позиції викладена також в листі Національного агентства України з питань державної служби від 26.08.2016 №5570/12-16 (а.с. 53-54).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01 травня 2016 року позивач набула право на отримання 7 днів додаткової відпустки.

Разом з тим, суд зауважує, що право на додаткову відпустку терміном 9 календарних днів позивач отримала б після 02.07.2016, за умови збереження статуту державного службовця.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач мала право використати додаткову відпустку терміном 7 календарних днів, зокрема, у період дії попередження про зміну істотних умов праці. Оскільки позивач звернулась із заявою про надання додаткової відпустки лише 25.10.2016, тобто після закінчення дії попередження про зміну істотних умов праці, тому суд приходить до висновку про правомірність дій ТУ ДСА України у Чернігівській області щодо відмови у наданні вказаної відпустки та нарахування відпускних.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 9, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Чернігівський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков