Справа № 804/5113/16
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2017 рокусправа № 804/5113/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

За участю представників:

Позивача - Сотніков П.М. ( довіреність від 10.01.2017 року)

Відповідача - Донцов Є.Е. ( довіреність від 25.01.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДИКОМ"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року

у справі № 804/5113/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДИКОМ"

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 20.07.2016 та № від 20.07.2016,-

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2016 року ТОВ "Медиком" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області , в якому просило визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення - рішення за № від 20.07.2016 року Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про донарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Медиком" податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по Криворізькій південній ОДПІ у сумі 10 399, 09 грн. основного зобов'язання та 2 599, 77 грн. штрафних санкцій та податкове повідомлення - рішення за № від 20.07.2016 року Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про донарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Медиком" податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по Криворізькій південній ОДПІ у сумі 21 547, 68 грн. основного зобов'язання та 5 386, 92 грн. штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення є незаконними, протиправними та таким, що порушують права і свободи позивача, оскільки що місцева рада не встановлювала ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для місцевих рад.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2016 року в задоволенні адміністративного позову ТОВ "Медиком" - відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, представників позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що за період з 01.01.2015року по 31.03.2016 року ТОВ " Медиком" задекларовано податок на нерухоме майно у сумі 9036,59 грн.

Відповідно до підпункту 265.7.2 пункту 265.7 ст. 265 розділу ХІІ ПК України відповідачем визначена сума податкового зобов'язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», сплачений юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості за адресою: вул.. Пушкіна, 13 о, м. Кривий Ріг; пр. Миру, 35 прим. 100 м. Кривий Ріг; вул. Співдружності, 5а, м. Кривий Ріг; м-н. Сонячний,59, м. Кривий Ріг.

За результатом здійсненого Криворізькою ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області нарахування було складено податкове повідомлення-рішення від 20.07.2016 року № та № . За даними податковими повідомленнями-рішеннями позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем код 18010401 в розмірі 31 946грн. 77 коп.

Позивач не оскаржує вище зазначене рішення в частині суми донарахування, а лише зазначає підставою для скасування є посилання позивача на ту обставину, що нежитлова нерухомість була визначена об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно згідно з рішенням Криворізької міської ради від 31.01.2015 року № 3277, яке набрало чинності не раніше 21.01.2015 року, оскільки згідно з ч.5 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Оскільки рішення Криворізької міської ради від 31.01.2015 року № 3277 було прийняте та опубліковане після 15 липня 2014 року, тому, відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 ст. 12 ПК України, норми зазначеного рішення Криворізької міської ради підлягатимуть застосуванню для обчислення розміру податку за 2016 рік.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення рішення від 20.07.2016 року № та № прийняті відповідачем обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Надаючи правову оцінку суд зазначає, що 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи".

Приписами ст. 265 ПК України визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Згідно п.п.10.1, 10.2 ст.10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно, який в силу ст.265 ПК України складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю. Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до пп.12.1.2 п.12.1 ст.12 ПК України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних та міських рад.

Підпунктами 12.3.1, 12.3.2 п.12.3 ст.12 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Згідно п.24 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів, відповідно до Податкового кодексу України.

Підпунктом 12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В силу п.12.5 ст.12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, перевіркою повноти визначення податку на нерухоме майно встановлено його заниження у сумі 31946,77 грн. у т.ч. по Криворізькій центральній ОДПІ 21547,68 грн. за 2015 рік та по Криворізькій південній ОДПІ 10399,09 грн. за 2015 рік.

За результатами перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України, що виявилось у несвоєчасній сплаті позивачем до бюджету суми узгодженого податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Щодо новоствореного (нововведеного) об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об'єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Згідно з пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України, податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення; б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Криворізької міської ради від 31 січня 2015 року №3277 «Про встановлення на 2015 рік ставок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у м. Кривому Розі» встановлено розміри ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у м. Кривому Розі.

Відповідно до п.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України одним із принципів податкового законодавства України є стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Згідно ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання позивача, що підставою для сплати місцевого податку є відповідне рішення міської ради, а не лише відповідна норма ПК України, яка набрала чинності та оскільки рішення місцевої ради про встановлення податку прийняте та оприлюднене до 15.07.2015року, то застосування контролюючим органом положень такого з метою оподаткування може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду.

Згідно із положеннями п.4 розділу ІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, органам місцевого самоврядування рекомендовано у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Також установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Отже, нерухоме майно, яке на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень рахувалося за позивачем, є об'єктом оподаткування в розумінні пп. 266.3.2. п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, а тому контролюючий орган правомірно нарахував суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішення сесії органу місцевого самоврядування не може вплинути на підстави нарахування та обов'язок платниками сплачувати податки та збори, оскільки такі прямо закріплені законодавцем нормами Податкового Кодексу України.

Доводи ж апелянта про те, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у даному випадку законодавцем не змінено вид податку, а запроваджено новий місцевий податок.

Крім того, такі доводи апелянта стосуються фактично не протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а протиправності розгляду та прийняття Закону № 71-VIII, який на даний момент є чинним, не визнаний неконституційним і є обов'язковим до застосування на всій території України.

Згідно із пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Це означає, що Законом радам дозволено прийняти рішення на 2015 рік протягом січня 2015 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що Криворізька ОДПІ правомірно прийняла оскаржувані податкові повідомлення-рішення № № , № від 20.07.2016 року про нарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що він з квітня 2016 року не є власником об'єктів нежитлової нерухомості за адресою: вул.. Пушкіна, 13 о, м. Кривий Ріг; пр. Миру, 35 прим. 100 м. Кривий Ріг; вул. Співдружності, 5а, м. Кривий Ріг; м-н. Сонячний,59, м. Кривий Ріг., так як на момент перевірки та прийняття спірних повідомлень рішень позивач був власником нерухомого майна яке є об'єктом оподаткування згідно витягу з державного реєстру правочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить висновку, що оскаржуване податкові повідомлення-рішення прийнято податковим органом правомірно та відповідає вимогам податкового законодавства, а тому підстави для їх скасування відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, таким чином, в межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДИКОМ" - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у справі № 804/5113/16 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 25.01.2017 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва