Справа № П/811/1139/16
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2017 рокусправа № П/811/1139/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Апеляційного суду Кіровоградської області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Кіровоградської області, третя особа - Державна судова адміністрація України, про визнання протиправною бездіяльності, стягнення вихідної допомоги судді при виході у відставку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом до суду в якому просила визнати неправомірною відмову Апеляційного суду Кіровоградської області у розрахунку та виплаті вихідної допомоги судді у зв'язку з виходом у відставку. Зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

В обґрунтування позову посилалась на те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність і не вчинено дій щодо нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, що передбачено статтею 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (у редакції, чинній станом на день досягнення позивачем права на відставку; далі - Закон №2453-VI).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року позов задоволений.

В апеляційній скарзі Апеляційний суд Кіровоградської області просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального та процесуального права. Скаргу мотивує тим, що на час звільнення позивача норма статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка регламентувала виплату вихідної допомоги судді, втратила свою чинність на підставі Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні». Суд першої інстанції не врахував, що визначальною умовою для отримання суддею вихідної допомоги є звільнення у відставку, а не факт набуття суддею права на відставку.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши законність і обгрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 1993 року ОСОБА_1 обрана народним суддею Маловисківського районного народного суду Кіровоградської області.

02 серпня 1999 року позивача переведено на посаду судді в Кіровоградський обласний суд.

24 лютого 2013 року стаж на посаді судді апеляційного суду Кіровоградської області Петрової І.М. складав 20 років.

26 січня 2016 року позивач звернулась із заявою про вихід у відставку до Вищої ради юстиції.

05 липня 2016 року Верховна рада України прийняла постанову про звільнення судді Петрової І.М. у зв'язку з виходом у відставку.

Наказом голови апеляційного суду Кіровоградської області від 12 липня 2015 року №7-К позивача відраховано зі штату суду.

Після звільнення ОСОБА_1 звернулась з заявою до відповідача про виплату вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку.

Листом від 10 серпня 2016 року за № 479/16 відповідач відмовив позивачці у здійсненні виплати з посиланням на те, що норма закону яка передбачала вказану виплату виключена (а.с.14).

Задовольняючи позов в суд першої інстанції виходив з того, що скасування при виході у відставку гарантованої виплати вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією України та іншими законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства. Оскільки право на відставку позивачем набуто позивачем до набрання чинності Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким із Закону №2453-VI виключено статтю 136, є правові підстави для нарахування і виплати позивачу вихідної допомоги.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, що діяла станом на час подання позивачем заяви про відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Частиною 1 статті 136 Закону було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Водночас Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII (далі - Закон №1166-VII), внесено зміни до Закону №2453-VI та виключено статтю 136 Закону (пункт 28 розділу ІІ №1166-VII). Згідно з Прикінцевими положеннями Закону №1166-VII зміни, передбачені розділом II, набирають чинності з 1 квітня 2014 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Внесені Законом №1166-VII зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині скасування положень статті 136 цього Закону є чинними, неконституційними не визнавались.

Таким чином, на час звільнення позивача виплата вихідної допомоги не передбачалась чинним законодавством України, оскільки в даному випадку до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача (05 липня 2016 року).

Крім того, у рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів та не має постійного характеру.

У зв'язку з цим підстави для задоволення позову відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Апеляційного суду Кіровоградської області - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник