Справа № 521/20389/16-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2а/521/73/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Одесі матеріали справи адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

02 грудня 2016р. ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 05 листопада 2008року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Малиновському районі м. Одеси (далі - УПФУ в Малиновському районі м. Одеси) та одержує пенсію за віком у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу». Вказувала, що з 01 грудня 2015року був підвищений розмір заробітної плати. При зверненні до УПФ України у Малиновському районі м. Одеси з вимогою про здійснення перерахунку пенсії, їй в задоволені вимог було відмовлено. Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд визнати дії УПФ України в Малиновському районі м. Одеси протиправними, скасувати рішення УПФ України в Малиновському районі м. Одеси № 143985 від 25 листопада 2016 року, зобов'язати відповідача провести перерахунок її пенсії, відповідно до постанови КМУ від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії, в розмірі 81% заробітної плати державного службовця, починаючі з 01 грудня 2015року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою КМУ від 09 грудня 2015року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою суду від 05 грудня 2016р. позовні вимоги ОСОБА_2 до УПФУ в Малиновському районі міста Одеси про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії, за період з 01 грудня 2015року по 02 червня 2016року, були залишені без розгляду (а.с.11).

Ухвалою суду від 05 грудня 2016 року відкрито скорочене провадження у справі та запропоновано відповідачу в десятиденний строк, з дня одержання копії ухвали, подати через канцелярію суду заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову (а.с.13).

У письмових запереченнях проти позову відповідач зазначив, що чинне законодавство України не передбачає можливість перерахунку розміру пенсії позивачки, посилаючись на відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії позивачки в зв'язку із змінами пенсійного законодавства, відповідно до яких з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України» та ін., не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються, а тому просив у задоволенні позову відмовити (а.с.18-21).

Відповідно до ч.4 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суд, оцінюючи повідомлені позивачем у позові та відповідачем у запереченнях обставини, вважає їх достатніми для прийняття рішення в скороченому провадженні та не бачить підстав для виклику осіб та проведення судового засідання за загальними правилами КАС України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Малиновському районі міста Одеси та з 05 листопада 2008 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 81% від суми заробітної плати, з якої сплачено внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2016 року позивачка звернулась до УПФУ в Малиновському районі міста Одеси із заявою про перерахунок розміру її пенсії, в зв`язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям (а.с.8).

Рішенням УПФУ в Малиновському районі м. Одеси від 25 листопада 2016 року позивачці було відмовлено в задоволенні її вимог з тих підстав, що з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, а тому пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктами 10-12 Прикінцевих положень цього Закону. Крім того зазначається, що Кабінетом Міністрів України 09.12.2015 року прийнята постанова № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою з 01.12.2015 року виключено пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», який регулював норми врахування заробітної плати для перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015року, який набрав чинності 01 квітня 2015 року передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону та нормативно-правових актів для реалізації цього закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус судців", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Тобто з 01.06.2015 року пенсії згідно Закону України "Про державну службу" не призначаються, а раніше призначені не перераховуються.

Таким чином, законодавець передбачив, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення спеціальних пенсій на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми Закону України "Про державну службу" щодо пенсійного забезпечення.

Встановлено, що на 1 червня 2015 року такого Закону прийнято не було.

Тобто, норми Законів України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та від 17.11.2011року № 4050-VI щодо пенсійного забезпечення з 1 червня 2015 року скасовані.

Отже, з 1 червня 2015 року державним службовцям пенсії призначаються та перераховуються виключно на підставі норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України "Про державну службу" визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000р. "Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії".

На момент зверненняпозивачки із заявою про проведення перерахунку пенсії вказана постанова №865 не є чинноювідповідно до Переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність,затвердженому постановою КМУ від 14.09.2016 №622.

Відповідно до п.1 Постанови КМУ №622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою правління Пенсійного фондуУкраїни від 04.07.2016 року №15-2 було виключено абзаци третій, четвертий пункту 1постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1 на підставі якоговидавалися довідки про заробітну плату для обчислення розміру пенсії.

Таким чином, на моментотримання позивачкою довідки Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради №98Б від 24.11.2016року підстави для ії видачі були відсутні.

Законом України від 28.12.2014 р. № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу", та викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1013 було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. №865, а саме, виключено пунктом 4, якимвизначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набраннячинності Законом України "Про державну службу".

Таким чином, з грудня 2015 року чинним законодавством України не визначено обсяг суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу".

На час звернення позивачки за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не приймався.

Норми зазначених правових актів не містять обов'язків пенсійних органів щодо перерахунку пенсій державним службовцям на умовах викладених у позовних вимогах.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Відповідно до рішення Конституційний Суд України, від 19 червня 2001 року N 9-рп/2001 зазначено, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально - економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 встановлено, що суд, серед іншого, дійшов висновку, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально - економічних можливостей. Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості, і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно - правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно - правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014р., суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Відповідно до ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом враховано, що відмова відповідача у перерахунку пенсії ОСОБА_2 не призвела до зменшення розміру пенсії, яку вона отримувала до цього, отже не є звуженням обсягу вже набутих нею прав або позбавленням її права на соціальний захист.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 158 -163 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів у порядку, встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя: О.М. Сегеда