Справа № 2а/0570/11794/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 січня 2017 року м. Київ К/800/822/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Шипуліна Т.М., розглянувши матеріали касаційної скарги Спеціалізованої об'єднаної державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі № 2а/0570/11794/2011 за позовом Державного підприємства «Торецьквугілля» до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Спеціалізованої об'єднаної державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення від 08.02.2011 № 000002/2342 в частині зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість, перевіривши дотримання ст.ст. 20, 210, 211, 212 КАС України та її відповідність вимогам ст. 213 КАС України,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2016, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016, позовні вимоги Державного підприємства «Торецьквугілля» до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Спеціалізованої об'єднаної державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення від 08.02.2011 № 000002/2342 в частині зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість - задоволено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Спеціалізована об'єднана державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби 03.01.2017 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Вказана касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

З 01.09.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 №484-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

Відповідно до частини першої статті 4 вказаного Закону в чинній на момент подання касаційної скарги редакції, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду ставка становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до частини п'ятої статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Як вбачається з поданої касаційної скарги, вимоги Закону в цій частині не виконано, документ про сплату судового збору до неї не додано.

Натомість до касаційної скарги Спеціалізованою об'єднаною державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби додано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке мотивовано відсутністю відповідних бюджетних асигнувань з Державного бюджету України, що позбавляє податковий орган можливості виконати вимоги положень частини п'ятої статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України щодо сплати судового збору.

Розглянувши вказане клопотання Спеціалізованої об'єднаної державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, суддя-доповідач дійшов висновку, що у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору, суддя-доповідач вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України та відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень, не є підставою для відстрочення такої сплати.

Таким чином, відповідачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі, встановленому чинним на час подання касаційної скарги законодавством, та надати суду документ про його сплату.

Разом з тим, відповідно до частини п'ятої статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додаються, зокрема, копії оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Як вбачається з матеріалів поданої касаційної скарги, вимоги Кодексу в цій частині також не виконано, відповідачем додано копію оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції не у повному обсязі.

Таким чином, відповідачу необхідно надати суду копію оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції в повному обсязі.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно залишити без руху та надати термін для усунення недоліків.

Керуючись ст. 213, ч. 3 ст. 214, ч. 1 ст. 108 КАС України, -

У Х В А Л И Л А :

1. Відмовити в задоволенні клопотання Спеціалізованої об'єднаної державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі № 2а/0570/11794/2011.

2. Касаційну скаргу Спеціалізованої об'єднаної державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі № 2а/0570/11794/2011 за позовом Державного підприємства «Торецьквугілля» до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Спеціалізованої об'єднаної державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення від 08.02.2011 № 000002/2342 в частині зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість - залишити без руху.

3. Надати відповідачу строк для усунення недоліків до 14.02.2017.

4. Направити відповідачу копію ухвали для виконання.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Вищого адміністративного суду України Т.М. Шипуліна