Справа № 176/2743/16-а
Суддя: Павловська І. А.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №176/2743/16-а
провадження №2-а/176/13/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2017 року Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Павловська І.А. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пятихатського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, де просить визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії, як матері, що виховала дитину інваліда до шестирічного віку .Одночасно, позивач просить зобовязати Пятихатське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області нарахувати та виплатити невиплачену пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести індексацію втрачених доходів, у звязку із затримкою та невиплатою пенсії з вини відповідача, на час набрання рішення суду законної сили. Також стягнути з відповідача на свою користь сплачені судові витрати при подачі позову.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона виховувала дитину інваліда з дитинства ОСОБА_2 (інвалідність встановлена 01.12.1993 року). Досягнувши п'ятидесятирічного віку звернулася до П'ятихатського обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області. З серпня 2014 року їй призначено пенсію згідно ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як матері інваліда з дитинства, яка виховала дитину до шестирічного віку.

На час призначення пенсії та по теперішній час працює головним спеціалістом з питань кадрової роботи та зверненню громадян ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради (посадова особа органів місцевого самоврядування).

З 01.04.2015 року відповідач припинив виплату, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII.

30.11.2016 року звернулась до відповідача з заявою про розяснення причин невиплати пенсії, на яку отримала відповідь , що пенсія по інвалідності не виплачується з посиланням на ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».Такі дії відповідача вважає неправомірними і такими, що порушують її конституційні права.

Представник відповідача подав до суду письмове заперечення на позов, заявлені вимоги не визнає посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року, який набрав чинності з 01.04.2015 року. Відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особи, на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру», пенсії призначені відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не виплачуються.

Також просила суд звернути увагу на те, що позав поданий позивачем після закінчення строку, установлених законом.

Окрім того, зазначила, що адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцемзнаходження відповідача, посилаючись на п.1 ст.19 КАС України.

За результатами розгляду справи, в порядку скороченого провадження, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, за таких підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Пятихатському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримувала пенсію, як мати інваліда з дитинства до шестирічного віку відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно посвідчення №111334 ОСОБА_1 призначено щомісячна допомога на дитину інваліда ОСОБА_2 відповідно до медичного висновку №159 від 13.06.1994 року (а.с.10).

З 01.04.2015 року відповідачем виплату вказаної пенсії позивачу припинено із посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII.

На період призначення пенсії і по теперішній час позивач працює на посаді головного спеціаліста з питань кадрової роботи по зверненню громадян ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради та має право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», «Про місцеве самоврядування».

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року (набрало законної сили 8 лютого 2006 року) положення ст. 58 Конституції України про незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, судами слід мати на увазі наступне :

- реалізація особою прав, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматись до уваги;

- у випадках, коли набуття чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, тобто їх дія не може поширюватись на правовідносини, які виникли до набрання чинності вказаними Законом чи нормативно - правовим актом.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Частиною другою ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» регламентовано, що пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність : у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до положень ст. 34 цього ж Закону, пенсії призначаються на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсії із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів шомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно абзацу 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», ;Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII підстави для невиплати позивачеві пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відсутні.

Висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Прикінцевих положень Законувід 02.03.2015 року №213-VIII, судом зроблений з урахуванням правової позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26.08.2015 року (адміністративна справа №202/4641/15-а).

Таким чином, суд вважає, що порушенні права позивача підлягають відновленню з 01.06.2015 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити .

Що стосується позовних вимог про зобов`язання провести індексацію втрачених доходів на суму несвоєчасно виплаченої пенсії, у зв'язку із порушенням строків її виплати, слід зазначити.

Так, відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Згідно статті 2 Закону України від 03 липня 1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії.

Згідно пункту 10-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які придбали право на її призначення, проводиться, починаючи з місяця, в якому вони призначені.

Враховуючи, що позивач в адміністративному позові ставить питання щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка ще відповідачем не перерахована, вимоги щодо індексації пенсійних виплат є передчасними.

Статтею 1 цього Закону «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Виходячи із зазначеного, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Отже, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що спірні виплати позивачу нараховані не були, оскільки порушено питання про право на такі виплати, тому підстав для задоволення позовних вимог щодо компенсації втраченої частини доходу у зв'язку з невиплатою пенсії немає.

Також, суд вважає, що заява представника відповідача щодо застосування строку позовної давності є безпідставною, оскільки з матеріалів справи убачається, що 30 листопада 2016 року позивач звертався до відповідача із заявою щодо невиплати йому пенсії з квітня 2015 року. Листом від 30 листопада 2016 року №П-51/02/14 позивачеві надана відповідь, у зв'язку з чим було припинено виплату пенсії з 01 квітня 2015 року. Саме з цієї дати, на думку суду, позивач дізналася про порушення її прав з боку відповідача.

Також, однією із підстав представника відповідача про відмову у задоволенні позовних вимог позивача зазначено, що останній звернувся до суду не за місцем знаходження позивача у відповідності до п. 1 ст. 19 КАС України, яку суд також прийняти до уваги не може, оскіки, відповідно до п. 2 ст. 19 КАС України, адміністративні справ из приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної особи чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленом законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 94 КАС України судовий збір підлягає стягненню з П'ятихатського об'єднаного ОСОБА_3 Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, Законом України «Про загальообовязкове державне пенсійне забезпечення», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-ІІІ,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправними дії управління Пятихатського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії, як матері інваліда з дитинства з 01 червня 2015 року.

Зобов'язати Пятихатське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити, починаючи з 01.06.2015 року, виплату пенсії ОСОБА_1 нарахувавши їй пенсію у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести її виплату.

Стягнути із П'ятихатського об'єднаного ОСОБА_3 Пенсійного фонду України Дніпропетровської області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот пятдесят однієї) грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А.Павловська