Справа № 826/28047/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10 січня 2017 року 16 год. 35 хв. № 826/28047/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача прийняти рішення щодо скасування заходів примусового виконання рішення - тимчасового обмеження позивача у праві виїзду за межі України, скасування арешту на майно та грошові кошти, яка належать позивачу.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_3 (далі - третя особа). У тому ж судовому засіданні представником позивача надано суду заяву про зміну предмету позову, яку судом, відповідно до ст. 137 КАС України, прийнято та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача не визнав позов та разом із представником третьої особи просив відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

У відповідне судове засідання представники відповідача та третьої особи не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи вони повідомлені належним чином, заява про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

У ході розгляду справи у порядку письмового провадження судом, згідно зі ст. 55 КАС України, допущено заміну відповідача його процесуальним правонаступником - Солом'янським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач).

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві знаходилося зведене виконавче провадження ВП №45738807 з примусового виконання виконавчих документів: виконавчого напису №935, виданого 11.04.2014 року Київським міським нотаріальним округом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 185652,00 грн.; виконавчого напису №3221, виданого 20.10.2014 року Київським міським нотаріальним округом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 318330,00 грн.; виконавчого напису №483, виданого 25.02.2015 року Київським міським нотаріальним округом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 87815,00 грн.; виконавчого напису №480, виданого 25.02.2015 року Київським міським нотаріальним округом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 139968,00 грн.; виконавчого напису №486 виданого 25.02.2015 року Київським міським нотаріальним округом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 250290,00 грн. Всього по зведеному виконавчому провадженню ВП №45738807 підлягала стягненню сума боргу в розмірі 982055,00 грн.

Разом з тим, по кожному окремому виконавчому документові державними виконавцями було прийнято ряд рішень.

Так, по виконавчому напису №935 від 11.04.2014 року в межах виконавчого провадження №.04.2014 року та 08.08.2014 року прийнято дві постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Накладено арешт на все майно. Прийнято постанову про арешт коштів боржника від 20.10.2014 року на підставі рішення суду на кошти, що містяться на рахунку АТ «ОТП Банк», рахунок НОМЕР_2, код валюти рахунку 980.

По виконавчому напису №3221 від 20.10.2014 року в межах виконавчого провадження №.11.2014 року прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Накладено арешт на все майно.

По виконавчому напису №480 від 25.02.2015 року в межах виконавчого провадження №.02.2015 року прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Накладено арешт на все майно.

По виконавчому напису №483 від 25.02.2015 року в межах виконавчого провадження №.02.2015 року прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Накладено арешт на все майно.

По виконавчому напису №486 від 25.02.2015 року в межах виконавчого провадження №.02.2015 року прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Накладено арешт на все майно.

В матеріалах зведеного виконавчого провадження №45738807 перебуває акт опису й арешту майна від 05.12.2014 року, згідно якого, описано транспортний засіб марки Mitsubishi L 200, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 03.04.2015 року задоволено подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в місті Києві Цапенко С.М. про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України (справа №6-180/15 (760/6016/15-ц). Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06.05.2015 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Як вбачається з витягів з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у ВП №42952777 (виконавчий напис №935), 18.05.2015 року прийнято постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»). Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02.03.2015 року визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26.05.2015 року рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2015 року рішення першої та апеляційної інстанцій залишені без змін.

У виконавчому провадженні ВП №45173482 (виконавчий напис №3221) 16.06.2015 року прийнято постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»). Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05.05.2015 року визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.09.2015 року змінено мотивувальну частину рішення суду. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2016 року справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

У виконавчому провадженні ВП №46693209 (виконавчий напис №480) 16.06.2015 року прийнято постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»).

У виконавчому провадженні ВП №46693117 (виконавчий напис №483) 16.06.2015 року прийнято постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»).

У виконавчому провадженні ВП №46692942 (виконавчий напис №486) 16.06.2015 року прийнято постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»).

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 02.07.2015 року виконавчі написи №480, №483 та №486 визнані такими, що не підлягають виконанню. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03.02.2016 року рішення залишено без змін.

17.02.2016 року в межах виконавчого провадження №48637138 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому напису №480, в зв'язку з судовим рішенням про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. При цьому, постанову про повернення виконавчого документа стягувачу скасовано. Постанова прийнята на підставі п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 17 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до сп.1 ч.1 ст. 47 Закону (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Частинами 3-5 наведеної норми встановлено послідовність дій державного виконавця, зокрема, у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску разом із звітом державного виконавця про його використання.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 49 Закону встановлено підстави для закінчення виконавчого провадження, згідно якої однією з підстав є скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини третьої статті 49 Закону про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження (стаття 50 Закону).

Аналогічна норма міститься й в Законі України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», який набрав чинності на час ухвалення судового рішення у даній справі (стаття 40).

Як вбачається з матеріалів справи, у судовому провадженні залишилось невирішеним питання щодо виконання виконавчого напису нотаріусу №3221, по відношенню до інших судами ухвалені рішення про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, отже правомірним рішенням державного виконавця є винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, як це й зроблено в межах виконавчого провадження ВП №№48637138 по виконавчому напису №480.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача прийняти рішення щодо скасування заходів примусового виконання рішення в частині скасування арештів на майно та грошові кошти, яка належать позивачу.

Щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення про скасування заходів примусового виконання рішення - тимчасового обмеження позивача у праві виїзду за межі України, суд зазначає, що такий захід прийнято на підставі рішення суду, а тому не належить до компетенції відповідача. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідним поданням, оскільки такий захід вчинявся в межах зведеного виконавчого провадження.

Враховуючи, що тимчасове обмеження у праві виїзду позивача за межі України прийнято в межах зведеного виконавчого провадження та оцінюється відповідачем щодо доцільності його зберігання, рішення щодо закінчення зведеного виконавчого провадження суду не пред'явлено, а виконавчі написи виведені із зведеного виконавчого провадження, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про зобов'язання відповідача прийняти рішення про скасування заходів примусового виконання рішення - тимчасового обмеження позивача у праві виїзду за межі України, оскільки відсутнє рішення суду цивільної юрисдикції з приводу виконавчого провадження по виконавчому напису №3221, а отже, відповідачем на час розгляду справи протиправну бездіяльність в цій частині не допущено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу викладених положень та обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 181 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийняти рішення про скасування заходів примусового виконання рішення в частині скасування арештів на майно та грошові кошти, яка належать ОСОБА_1, прийнятих у межах виконавчих проваджень ВП №42952777, ВП №46693209, ВП №46693117 та ВП №46692942.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

4. Присудити на користь ОСОБА_1 (04071, АДРЕСА_1) частину здійсненого ним судового збору у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ().

Копії постанови направити сторонам та третій особі (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин