Справа № 385/1420/16-а(2-а/385/50/16)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2017 року справа № 385/1420/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2016 року

у справі №385/1420/16-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області

про зобовязання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у Гайворонський районний суд Кіровоградської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області про визнання протиправними дій щодо зменшення розміру пенсії, встановленої на виконання постанови суду та зобовязання здійснювати виплату пенсії у розмірі визначеному на виконання постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2011 року станом на 30 червня 2011 року, у звязку з чим провести відповідні перерахунки за минулий час починаючи з 01 травня 2016 року та утриматися від її зменшення.

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2016 року, прийнятою у порядку скороченого провадження, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача при застосуванні норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не врахував, що при зміні умов обчислення, перерахунку пенсійного забезпечення не допускається зменшення раніше призначеної пенсії.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано дії управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області протиправними та зобовязано управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до вимог статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду 3 групи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої законодавством на відповідний період згідно з статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 18 травня 2011 року по 22 липня 2011 року, з урахуванням виплачених сум.

Відповідачем на виконання постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2011 року здійснено позивачу перерахунок пенсії за період з 18 травня 2011 року по 22 липня 2011 року та нараховано кошти у розмірі 3862,95 грн. (а.с. 11-12).

У звязку зі зменшенням з серпня 2011 року розміру пенсії, ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області з заявою щодо поновлення виплати пенсії у розмірі, визначеному, відповідно до постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2011 року.

Листом від 07 жовтня 2016 року №31/3-11 управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області надало відповідь, за змістом якої, на підставі постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2011 року відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача та нараховно кошти в розмірі 3862,95 грн. Перерахунок державної та додаткової пенсій проводиться з 01 листопада 2011 року згідно з нормами діючого пенсійного законодавства та станом на 01 жовтня 2016 року розмір пенсії становить 2542,50 грн. (а.с. 11-12).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній нас виникнення права на перерахунок пенсії) особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами IІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній нас виникнення права на перерахунок пенсії) встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів IІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

У відповідності до положень статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України від 28 грудня 2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким, зокрема, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання пункту 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 06 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23 липня 2011 року.

Отже, у зв'язку з прийняттям зазначеного нормативно-правового акта застосування положень статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до 23 липня 2011 року, здійснювалося у порядку та розмірах, встановлених цим Законом, а з 23 липня 2011 року у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 у справі №1-11, пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним).

У цьому Рішенні Конституційний суд України зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Європейський суд з прав людини, у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

01 січня 2012 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», пунктом 3 Розділу «Прикінцеві положення» якого передбачено, що у 2012 році норми і положення, зокрема, статті 39, 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Також, рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 №3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення деяких статей Конституцій України, Бюджетного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України суд розтлумачив, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VІІІ від 28 грудня 2014 року (набрав чинності з 01 січня 2015 року) до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесені зміни, відповідно до яких особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Умови, порядок призначення та мінімальні розмірі пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України.

На час виникнення між сторонами спірних правовідносин редакція статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є діючою та неконституційною не визнавалася.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень у діях відповідача щодо виплати основної та додаткової пенсії позивачу в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях від 12 лютого 2012 року у справі «Аррас та інші проти Італії», від 13 квітня 2006 року у справі «Сухобоков проти Росії»).

Європейський суд з прав людини, у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Також, твердження позивача щодо порушення відповідачем пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсій за віком; пенсій по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Частиною 3 статті 45 цього Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній страві, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Тобто, положення пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовуються у разі перерахунку пенсії у звязку зі зміною нормативно правового акта або переходу з одного виду пенсії на інший.

Згідно з фактичними обставинами справи, розмір пенсії ОСОБА_1 зменшився у звязку із закінченням виконання постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2011 року, у звязку з чим підстав для застосування положень пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не має.

Враховуючи наведене, позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах законодавства та задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції при вирішенні спору по суті прийнято постанову від 08 листопада 2016 року без дотримання положень частини першої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо ухвалення судового рішення іменем України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції рішення ухвалено з порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2016 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим