Справа № 753/7697/16-а
Суддя: Каліушко Ф. А.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/7697/16-а
провадження № 2-а/753/427/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

відповідач не з'явився;

представника третьої особи Кисіля А.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Рубанова Ігоря Олександровича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1А.) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Рубанова Ігоря Олександровича (далі по тексту - інспектор УПП) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), за вчинення якого на позивача було накладено штраф в розмірі 425 грн. Адміністративний позов мотивований тим, що обставини викладені в постанові про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, а тому постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, пояснивши, що 17 січня 2016 року позивач керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Драйзера, 1 в м. Києві. Під час руху відчув погіршення стану здоров'я, у зв'язку з чим змушений був зупинитися. До автомобіля підходили працівники поліції, проте поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності працівники поліції не просили пред'явити та надати. Поліс обов'язкового страхування завжди при ньому разом з документами на автомобіль. Зазначив, що страховий поліс надається безпосередньо під час порушення правил дорожнього руху або дорожньо-транспортної пригоди. У постанови не вказано які правила дорожнього руху було порушено позивачем. Вважає, дотримувався правил дорожнього руху та мав при собі поліс обов'язкового страхування, в той час докази, які б підтвердили протилежне, в матеріалах справи відсутні. Просив скасувати постанову серії ПС2 № 80557 від 17.01.2016 р., оскільки вона не є законною.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений у встановленому законом порядку, причини не явки суду не відомі.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що постанова серії ПС2 № 80557 від 17.01.2016 р. відносно ОСОБА_1 була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено з урахуванням санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП та особи правопорушника. Інспектор патрульної поліції відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані у не автоматичному режимі, виніс постанову на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу. Вважає, що підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні. Додатково зазначив, що відносно позивача 17.01.2016 р. було складено також протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП. Надав письмові заперечення та просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, його представника, заперечення представника третьої особи, допитавши позивача у якості свідка, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Рубановим Ігорем Олександровичем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 80557 від 17 січня 2016 року відносно ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Згідно даної постанови, 17 січня 2016 року о 22 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Драйзера, 1 водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, тобто скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення і пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Проте, жоден із вказаних доказів не має пріоритету над іншим і повинні оцінюватися в сукупності або ж спростовуватися іншими доказами. Отже, на підставі вказаних доказів неможливо встановити наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2.1(г) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій повинен пред'явити страховий поліс у випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що контроль за наявністю договорів страхування здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка позивач пояснив суду, що 17 січня 2016 року відносно нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Він керував автомобілем проте йому стало погано та він змушений був зупинитися, припаркувався біля тротуару. До нього підійшли працівники патрульної служби та почали оформляти протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Почався словесний конфлікт та завершився він в Деснянському РУ ГУ м. Києва. Про постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП нічого не знав, дізнався тільки зателефонувавши до колцентру та тільки після цього отримав копію вказаної постанови. Від підпису не відмовлявся оскільки, ніхто не надав примірник постанови ПС2 № 80557 від 17 січня 2016 року. Так, дійсно в Деснянському районному суду м. Києві розглядалася справа відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю складу правопорушення постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року. Уся медична документація міститься в матеріалах справи № 754/1490/16-п.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази порушення позивачем правил дорожнього руху під час керування автомобілем. Та обставина, що у позивача був наявний чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтверджується матеріалами адміністративної справи та наданими позивачем показами.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_1, суд вважає їх такими, що узгоджуються з дослідженими в суді матеріалами справи, а тому приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу.

Таким чином, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Водночас ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, отримавши копію адміністративного позову, свої заперечення на адресу суду не надіслав, доказів правомірності свого рішення не надав.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення в порядку ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Окрім того, згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278,279,280 КУпАП.

У відповідності до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена статтею 126 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Зазначена правова позиція також врахована Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 жовтня 2016 року у справі №379/758/15 (К/800/37207/15).

Отже, за викладених вище обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідачем також з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

За таких обставин, вимоги позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 80557 від 17 січня 2016 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, за наведених обставин, судом встановлено, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв'язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись стст. 247, 251, 252, 287 - 293, ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стст. 6, 17, 18, 19, 100, 104, 126, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Рубанова Ігоря Олександровича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС2 №80557 від 17 січня 2016 року, складену інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Рубановим Ігорем Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.