Справа № 766/12807/16-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/12807/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції 2 роти БПП УПП у м. Херсоні ОСОБА_3, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Херсоні про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

19.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ПП 2 роти БПП Управління патрульної поліції у м. Херсоні лейтенанта поліції ОСОБА_3, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Херсоні про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 154559 від 15.10.2016 року.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.11.2016 року відмовлено у задоволені зазначеного позову ОСОБА_2

Не погоджуючись з постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.11.2016 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказану постанову.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 122 КУпАП та допущення посадовою особою порушень законодавства під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Апелянт посилається на те, що зазначені обставини були залишені судом першої інстанції поза увагою.

Зважаючи на все вищезазначене, ОСОБА_2 вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята без дослідження всіх обставин справи, у звязку з чим ставиться питання про скасування постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 29.11.2016 року та прийняття нової про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 15.10.2016 року інспектором ПП 2 роти БПП Управління патрульної поліції у м. Херсоні лейтенантом поліції ОСОБА_3 прийнято відносно ОСОБА_2 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДР № 154559, якою застосував до ОСОБА_2 штраф у розмірі 425 грн. за порушення п. 2.9д ПДР України.

У вказаній постанові по справі про адміністративне правопорушення інспектором ПП 2 роти БПП Управління патрульної поліції у м. Херсоні лейтенантом поліції ОСОБА_3 зазначено, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Honda Civic, номерний знак НОМЕР_1, 15.10.2016 року о 11 год. 35 хв. за адресою: м. Херсон, вул. Колодязна, 82, під час руху, користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руках, а саме: розмовляв по мобільному телефону, чим порушив ПДР України п. 2.9 д та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятою постановою по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 оскаржив її до Херсонського міського суду Херсонської області, посилаючись на її протиправність.

Позивач посилався на те, що відповідачем протиправно не було складено протокол по справі про адміністративне правопорушення. Крім того, позивач, заперечуючи проти інкримінованого йому правопорушення, посилався на відсутність доказів вчинення ним такого порушення.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що інспектор поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення від 15.10.2016 року відносно позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 121 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 1211, 1212, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 1241 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 1321, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 1331, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 184, 1892, 192, 194, 195).

Вказані положення також дублюються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1,статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Так, відповідно до положень КУпАП та вказаної інструкції, правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, відноситься до правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Разом з тим, ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що у відповідності до ч. 5 ст. 258 КУпАП, у разі якщо особа, що притягується до адміністративної відповідальності оспорить допущене порушення, уповноважена посадова особа повинна скласти протокол про адміністративне правопорушення. Проте, у порушення зазначеної норми, відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП, що призвело, на думку позивача, до порушення його прав та безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, колегія суддів зазначає, що частиною п'ятою ст. 258 КУпАП встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що твердження позивача про необхідність обовязкового складання, в даному випадку, протоколу про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

В свою чергу, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності відповідачем надано до суду першої інстанції фрагмент відеозапису з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського (відеофайл №021500024), на якому зафіксована розмова між інспектором патрульної поліції 2 роти БПП УПП у м. Херсоні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та пояснення ОСОБА_2 стосовно зафіксованого відповідачем факту скоєння позивачем правопорушення.

Разом з тим, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначав, що у відповідності до ст. 63 Конституції України, його усні пояснення не можуть покладатись в обґрунтування його ж винуватості.

Проте ст. 63 Конституції України передбачає, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

При цьому, позивач не відмовився від дачі показів чи надання свідчень, а в розмові з інспектором патрульної поліції 2 роти БПП УПП у м. Херсоні ОСОБА_3 підтвердив факт свого користування під час руху засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що факт здійснення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП підтверджений наявними у матеріалах справи доказами, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 154559 від 15.10.2016 року винесена правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв