Справа № 826/13955/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 грудня 2016 року № 826/13955/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС України в м. Києві
доОСОБА_1
простягнення заборгованості у розмірі 47916,67 грн.
На підставі ст. 183-2 КАС України, Суд розглядає справу у скороченому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Святошинському районі ГУ ДФС України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 47916,67 грн.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідачем в установлені законодавством строки не сплачені суми грошового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі та запропоновано Відповідачу, в разі невизнання адміністративного позову, у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду письмові заперечення проти позову та докази на підтвердження цих заперечень або заяву про визнання позову.

Відповідач у визначений судом строк заперечення на позовну заяву не надав, заяву про визнання позову також суду не надіслав.

Відповідачу надіслана ухвала про відкриття скороченого провадження за адресою: 03035 АДРЕСА_1, на адресу суду повернулася повідомлення про вручення - з відмітною про вручення 20.10.2016 р. Відповідачу.

Таким чином, протягом встановленого пунктом 3 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України 10 (десяти) денного строку з дня одержання ухвали (відповідно до п.11 ст.35 КАС вважається належно одержаною) відповідачем не надано письмових заперечень проти позову чи заяви про визнання позову.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом по транспортному податку з фізичних осіб згідно податкових повідомлень-рішень: № 692-17 від 08.06.2015 р. на суму 22916,67 грн.; № 694-17 від 08.06.2015 року на суму 25000,00 грн.; № 693-17 від 08.06.2015 р. на суму 2083,33 грн.

ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1) є платником податків і зборів і за ним рахується податкова заборгованість перед бюджетом по транспортному податку з фізичних осіб згідно податкових повідомлень-рішень: № 692-17 від 08.06.2015 р. на суму 22916,67 грн.; № 694-17 від 08.06.2015 року на суму 25000,00 грн.; № 693-17 від 08.06.2015 р. на суму 2083,33 грн.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового Кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» (далі - Закон) внесено зміни до Кодексу, у тому числі, в дію була введена стаття 267 «Транспортний податок».

Так, підпунктом 267.1.1. пункту 267.1 статті 267 Кодексу встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

При цьому, за припасами підпункту 267.2.1. пункту 267.2. статті 267 Кодексу, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4. статті 267 Кодексу).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5.1. пункту 267.5. статті 267 Кодексу).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6.1. пункту 267.6. статті 267 Кодексу).

Відповідно до підпункту 267.6.2. пункту 267.2. статті 267 Кодексу, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Фізичними особами транспортний податок сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункту 267.8.1. пункту 267.8. статті 267 Кодексу).

В той же час, відповідно до підпункту 10.1.1. пункту 10.1. статті 10 та підпункту 265.1.2. пункту 265.1. статті 265 Кодексу, транспортний податок входить до складу податку на майно, який, у свою чергу, належить до місцевих податків.

При цьому, особливістю місцевих податків та зборів є те, що вони установлюються конкретною сільською, селищною, міською радою, але в межах тих податків та зборів, що передбачені Кодексом (пункт 4.2. статті 4, пункт 4.4. статті 4, пункт 10.4. статті 10 Кодексу).

Відповідно до пункту 12.3. статті 12 Кодексу сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно підпункту 12.3.4. пункту 12.3. статті 12 Кодексу рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

За приписами частини 1 статті 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Відповідно до пункту 12.5 статті 12 Кодексу, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Згідно частини 5 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Так, рішенням Київської міської ради від 28.01.2015 року № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629» установлений транспортний податок та затверджене Положення про транспортний податок, яке містить, норми, аналогічні тим, що викладені в Кодексі.

Зазначене рішення Київської міської ради було опубліковане у газеті «Хрещатик» 06.03.2015 року.

Виходячи з наведених норм вбачається, що рішення, яким введено транспортний податок на території міста Києва, набирає законної сили та застосовується з початку бюджетного періоду, що настає після його оприлюднення, тобто не раніше 2016 року.

Таким чином, у Відповідача був відсутній обов'язок сплачувати транспортний податок у 2015 році.

Крім того, у відповідно до п. 58.1 ПК України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V ПК України, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 56.18. ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Із змісту зазначеної законодавчої норми, з урахуванням вимог статті 102 Податкового кодексу України, випливає, що платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення-рішення протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення.

За таких обставин строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено. Зазначений строк продовжується на час досудового врегулювання спору - процедури адміністративного оскарження відповідного рішення до контролюючого органу (від дня подачі скарги до моменту отримання рішення контролюючого органу за результатами її розгляду).

З матеріалів справи вбачається, що строк на оскарження податкових повідомлень-рішень: № 692-17 від 08.06.2015 р.; № 694-17 від 08.06.2015 року; № 693-17 від 08.06.2015 р. станом на час вирішення справи не закінчився, а відтак податкові зобов'язання визначене згадуваними податковими повідомленнями-рішеннями є неузгодженим, що вказує на відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись положеннями статей 94, 160-163, 1832, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук