Справа № 818/1393/16
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

20 січня 2017 р. Справа № 818/1393/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Волкової Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії №14 від 11.08.2016 р., зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: «4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно нього;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 25 серпня 2016 року №236 о/с "По особовому складу" в частині його звільнення зі служби в поліції (через службову невідповідність);

- поновити його на службі в Національній поліції на посаді поліцейського Тростянецького відділення поліції (м. Тростянець) ГУ НП в Сумській області;

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Під час судового розгляду представником відповідача було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду внаслідок пропущення позивачем місячного строку звернення до суду, визначеного ч.3 ст.99 КАС України, оскільки ОСОБА_1 ознайомився із оскаржуваним висновком атестаційної комісії ще 12.08.2016р., а з наказом про звільнення 25.08.2016р., що підтверджується його підписами на зворотному боці атестаційного листа та розписки про отримання трудової книжки. Оскільки позивач звернувся із позовом до суду 20 жовтня 2016 року, то строк, передбачений ч.3 ст.99 КАС України, є пропущеним, а посилання на листування з відповідачем безпідставними, адже надсилання заяви про отримання копій документів щодо створення атестаційної комісії та розрахунку грошового забезпечення не перешкоджає поданню позову до суду та під час розгляду справи суд вправі витребувати усі необхідні документи від субєкта владних повноважень, рішення якого оскаржуються.

В судовому засіданні позивач та його представник, заперечуючи проти задоволення даного клопотання, зазначили, що після винесення спірного наказу ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП в Сумській області з приводу надання копій протоколу засідання атестаційної комісії, наказів про створення атестаційної комісії, зміни її складу, наказу про призначення на посаду та довідки про грошове забезпечення з метою звернення до суду. Проте, відповідь на звернення він отримав лише 03.10.2016р. На думку позивача, перелічені вище обставини свідчать про те, що строк звернення до суду у даному випадку пропущений з поважних причин, оскільки без копій цих матеріалів він не міг подати позов до суду.

Суд, вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи, викладенні у клопотанні, вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 55 Конституції України, якою встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов, відповідно до ст.99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами, зокрема, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.3 цієї статті).

З матеріалів справи вбачається, що 11.08.2016р. атестаційною комісією №14 Головного управління Національної поліції в Сумській області проведена атестація старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Тростянецького відділення поліції (м. Тростянець) ГУ НП в Сумській області, за результатами якої останній не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

В розділі IV атестаційного листа міститься підпис позивача про ознайомлення із вищевказаним висновком комісії 12.08.2016р. та результатами тестування (а.с.35).

25.08.2016р. відповідачем прийнято наказ «По особовому складу» №236 о/с, яким старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Тростянецького відділення поліції (м. Тростянець) ГУ НП в Сумській області, відповідно до пункту 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції (а.с.22).

25.08.2016р. позивач отримав копію трудової книжки із записом про звільнення (а.с.13, зворотній бік) та копію наказу №236 о/с, про що є підпис позивача у розписці (а.с.68, зворотній бік).

Таким чином, позивач дізнався про не проходження ним атестації та про своє звільнення ще у серпні 2016 року, що підтверджується його підписами на перелічених вище документах.

Проте, лише 26.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду (а.с.3).

При цьому, посилання позивача на неможливість звернення із позовом до суду внаслідок відсутності у нього копій протоколу засідання атестаційної комісії, наказів про створення атестаційної комісії, зміни її складу, наказу про призначення на посаду та довідки про грошове забезпечення , з приводу надання яких він звертався до ГУ НП в Сумській області, суд вважає необґрунтованими, оскільки обставини щодо отримання чи не отримання позивачем відповідей на його звернення не впливають на можливість оскарження висновку атестаційної комісії та наказу про звільнення в судовому порядку у разі незгоди з викладеними в них підставами.

Враховуючи, що кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, доводи позивача щодо пропуску строку звернення до суду не заслуговують уваги, адже поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами, проте, таких доказів позивачем до суду не надано.

Більш того, зі змісту відповіді на звернення ОСОБА_1 (а.с.67) вбачається, що йому на момент звернення до відповідача було відомо про його звільнення та відповідь на його звернення позивача датована 03.10.2016р.

Разом з цим, позивачем не надано доказів на підтвердження намагань оскаржити бездіяльність відповідача у частині ненадання своєчасної відповіді на своє звернення щодо отримання документів, які стосуються проведеної атестації.

Серед іншого, слід відмітити, що відповідно до частин 4,5 ст.11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Як вбачається з частин 3,4,5 ст.71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Статтею 49 КАС України особам, які беруть участь у справі, надано, в тому числі, право знайомитися з матеріалами справи; давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Таким чином, в разі відсутності у особи на момент її звернення із позовом до суду усіх необхідних доказів, які, на її думку,обґрунтовують її позовні вимоги, та за наявності поважних причин, через які вони не можуть бути надані, суд має витребувати ці докази шляхом винесення відповідної ухвали, включаючи відповідні розрахунки грошового забезпечення, а особи, які беруть участь у справі, зокрема позивач, вправі знайомитися із поданими до суду документами, прийняти участь в їх дослідженні та надати пояснення з їх приводу.

З відповіді на заяву позивача (а.с.67) слідує, що йому були надані копії протоколу засідання атестаційної комісії, наказів про створення атестаційної комісії, зміни її складу, наказу про призначення на посаду та довідки про грошове забезпечення.

Отже, навіть за відсутності у ОСОБА_1 на момент винесення оскаржуваного наказу копій таких матеріалів він не був позбавлений права звернутися із позовом до суду про визнання рішень відповідача протиправними, заявивши в подальшому клопотання про витребування необхідних доказів судом. Крім того, у спірному наказі про звільнення викладені підстави для його винесення висновок атестаційної комісії, з яким він був ознайомлений.

Інших причин поважності пропуску строків звернення до суду позивачем не наведено.

Адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ч.1 ст.100 КАС України).

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №1425/11/13-10 від 13.10.2010р. суд перевіряє поважність причин пропуску строку на звернення до суду і в разі визнання їх неповажними залишає адміністративний позов без розгляду.

Суд зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Задовольняючи клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд приймає до уваги приписи ч.2 ст.8 КАС України, яка зобов'язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 1-9/2011 від 13 грудня 2011 р. № 17-рп/2011, надаючи оцінку конституційності скорочення строків на звернення до суду, серед іншого зазначено, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою, а тому у процесуальних кодексах лише скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено. Наведені зміни не унеможливлюють ефективного розгляду судових справ, тому не суперечать Конституції України.

З наведеної правової позиції Конституційного Суду України вбачається, що наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

На переконання суду, з моменту ознайомлення із висновком атестаційної комісії №14 від 11.08.2016 р., зазначеним в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, та наказом №236 о/с "По особовому складу" , що мало місце 12.08.2016р. та 25.08.2016р., позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та мав право в межах місячного терміну звернутися до суду, чим своєчасно не скористався.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись ч. 1 ст. 100, п.9 ч.1 ст.155, ст.165, ст. 186, КАС України, суд, -.

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Головного управління Національної поліції в Сумській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.01.2017 року.

Суддя О.О. Осіпова