Справа № 812/475/16
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/475/16

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Михальченко Д.С.,

та

представників сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув,

від третьої особи - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, в якому позивач просить зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області нарахувати та виплатити щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, з урахуванням індексації, за листопад 2015 року, за грудень 2015 року та січень 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Указом Президента України від 25.07.2013 № 391/2013 Позивача призначено на посаду судді Кіровського міського суду Луганської області строком на п'ять років. 09.08.2013 наказом голови Кіровського міського суду Луганської області № 44 Позивача прийнято до штату вказаного суду на посаду судді.

Указом Президента України від 14.02.2015 № 83/2015 Позивача переведено на посаду судді Троїцького районного суду Луганської області. Наказом голови Троїцького районного суду Луганської області від 06.03.2015 № 13-«О» зараховано до штату вказаного суду.

З квітня 2015 року Відповідач не нараховує та не виплачує Позивачу щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 % посадового окладу. За квітень, травень, червень, липень та серпень 2015 року, а також за березень та квітень 2016 року згідно інформації, зазначеної в розрахункових листах суддівська винагорода не виплачувалась.

На момент призначення та переведення Позивача на посаду судді діяли положення частини 5 статті 129 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», які передбачали, що суддям у складі суддівської винагороди виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу - за наявності стажу роботи до 5 років.

12.02.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності 28.03.2015. Цим законом встановлено, що суддям у складі суддівської винагороди виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, але лише за наявності стажу роботи на посаді судді більше 3 років.

Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права.

Частина друга статті 22 Конституції України передбачає, що прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Вважає, що Відповідач повинен нараховувати та виплачувати Позивачу як судді, щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків від посадового окладу після набрання чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», тобто з квітня 2015 року.

У судове засідання позивач не прибув, в позовній заяві серед іншого просив розглядати справу без його участі (а.с. 3 - зворотній бік).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав суду письмові заперечення проти позову (а.с. 43-45), в яких посилається, що з набранням чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» судді, стаж роботи яких складає менше трьох років, з 28.03.2015 не мають права на отримання щомісячної доплати за вислугу років. Для інформування суддів ДСА України було направлено лист - роз'яснення головам апеляційних, апеляційних спеціалізованих, місцевих спеціалізованих судів та начальникам територіальних управлінь державної судової адміністрації щодо суддівської винагороди. Таким чином, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області діяло в межах своїх повноважень та чинного законодавства та не порушувало прав Позивача.

На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю та розглянути справу без його участі.

Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 80, 81), причини неприбуття суду не повідомив.

З урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішив розглядати справу за відсутності сторін, повідомлених належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Дослідивши письмові докази, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд дійшов наступного.

Указом Президента України від 25.07.2013 № 391/2013 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді Кіровського міського суду Луганської області строком на п'ять років (а.с. 9-12).

Наказом голови Кіровського міського суду Луганської області від 09.08.2013 № 44 Позивача прийнято до штату вказаного суду на посаду судді, встановлено доплату за вислугу років на підставі наявного стажу роботи у розмірі 15 відсотків посадового окладу, стаж на посаді державного службовця - 0 років 0 місяців 0 днів (а.с. 17).

Указом Президента України від 14.02.2015 № 83/2015 «Про переведення суддів» ОСОБА_1 переведено у межах п'ятирічного строку на роботу на посаді судді Троїцького районного суду Луганської області (а.с. 13-16).

Наказом голови Троїцького районного суду Луганської області від 06.03.2015 № 13-«О» Позивача прийнято до штату вказаного суду на посаду судді, ураховано суддівський стаж для виплати щомісячної надбавки станом на 06 березня 2015 - 1 рік 4 місяці 7 днів (а.с. 17).

Зазначені обставини підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці Позивача (а.с. 6-8).

Наказом голови Троїцького районного суду від 18.08.2015 № 32-«О» Позивачу з 28 березня 2015 року встановлено щомісячну доплату за вислугу років 15 % про стажі роботи 2 роки 09 днів (а.с. 39).

Згідно із інформацією, зазначеною в розрахункових листах, за квітень 2015 року суддівської винагороди Позивача склав - 12787,59 грн, у тому числі оклад суддям - 11600,00 грн, оплата за дні відрядження - 1428,72 грн та 714,36 грн, індексація прибутку - 411,80 грн; за травень 2015 року - 12790,22 грн, у тому числі оклад суддям - 12180,00 грн, індексація прибутку - 610,22 грн; за червень 2015 року - 13050,00 грн, у тому числі оклад суддям - 6090,00 грн, оплата за дні відрядження - 6526,00 грн, індексація прибутку - 433,00 грн; за липень 2015 року - 13092,00 грн, у тому числі оклад суддям - 12180,00 грн, індексація прибутку - 912,00 грн; за серпень 2015 року - 13092,00 грн, у тому числі оклад суддям - 12180,00 грн, індексація прибутку - 912,00 грн; за березень 2016 року - 13780,00 грн, у тому числі оклад суддям - 13780,00 грн; за квітень 2016 року - 13762,27 грн, у тому числі оклад суддям - 13123,81 грн, оплата за дні відрядження - 638,46 грн (а.с. 4, 5).

Таким чином, інформацією, зазначеною в розрахунковому листі підтверджується відсутність виплати Позивачу в квітні - серпні 2015 року та квітня - березні 2016 року доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною п'ятою статті 129 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) (далі - Закон № 2453-VI) суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

29 березня 2015 року набрав чинності Закон України від 12.02.2015 № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон № 192-VIII), яким затверджено нову редакцію Закону № 2453-VI.

Відповідно до частини п'ятої статті 133 цієї редакції суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

При цьому Прикінцеві та перехідні положення Закону № 192-VIII не містять норм стосовно збереження за суддями, які були призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом, права на отримання щомісячної доплати за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом № 192-VIII.

Статтею 13 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України (далі - БК) будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

За правилами частини першої статті 51 БК керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату ;(грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Статтею 8 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 147 Конституції України єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Враховуючи те, що на сьогодні положення Закону № 2453-VI (в редакції Закону №192-VIII) щодо визначення суддівської винагороди не визнані неконституційними та відносно них відсутнє офіційне тлумачення Конституційного Суду України, а Прикінцеві та перехідні положення Закону № 192-VIII не містять норми, якою збережено за суддями право на отримання щомісячної доплати за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, то правових підстав для нарахування та виплати позивачу щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу у Відповідача не було.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів.

Так, зокрема, у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 цей Суд вказав на неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Втім, як видно із правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

Тобто з моменту набрання чинності Законом № 192-VIII право на отримання щомісячної доплати за вислугу років мають судді, стаж роботи яких складає більше трьох років.

Такий висновок, викладений в постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 812/636/15.

Суд не приймає до уваги доводи Відповідача щодо пропущення Позивачем строку звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки в рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 зроблено висновок про те, що працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення сум заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється у зв'язку із їх відсутністю.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 23 січня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, про зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 26 січня 2017 року.

Суддя С.М. Чиркін