Справа № 820/6559/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 р. № 820/6559/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Скубак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови Харківської обласної державної адміністрації про визнання незаконним розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсним розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації №308 "Про обмеження полювання в сезон 2016/2017 років" від 27.06.2016 в частині включення до пункту 1 вказаного розпорядження територій Барвінківського, Борівського, Великобурлукського, Вовчанського, Двуречанського, Дергачівського, Золочівського, Куп'янського та Харківського районів Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, у зв'язку із чим просить суд визнати недійсним таке рішення.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що Харківською обласною державною адміністрацією винесено розпорядження «Про обмеження здійснення полювання у мисливський сезон 2016/2017 років» № 308 від 26.07.2016 року.

Оскарженим розпорядженням (пункти 1 та 2) забороняється відкриття сезонів полювання на всі види мисливських тварин у мисливський сезон 2016/2017 років на території Барвінківського, Близнюківського, Борівського, Великобурлуцького, Вовчанського, Дворічанського, Дергачівського, Золочівського, Ізюмського, Куп'янського та Харківського районів Харківської області, Харківському обласному управлінню лісового та мисливського господарства доручено провести роботу з інформування користувачів мисливських угідь Харківської області, угіддя яких знаходяться у районах заборони, щодо обмеження здійснення полювання.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 118 Конституції України виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Статтею 119 Конституції України визначено, що місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують, зокрема: виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади; законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» правовий статус місцевих державних адміністрацій встановлюється Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Місцеві державні адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня.

Стаття 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" відносить до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законам України, зокрема вирішення питань: забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; оборонної роботи та мобілізаційної підготовки; й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.

Стаття 25 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" відносить до повноважень місцевих державних адміністрацій забезпечення здійснення заходів щодо охорони громадської безпеки, громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Стаття 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» надає право місцевим державним адміністраціям для реалізації наданих повноважень давати згідно з чинним законодавством обов'язкові для виконання розпорядження керівникам підприємств, установ, організацій, їх філіалів та відділень незалежно від форм власності і громадянам з контрольованих питань, порушувати питання про їх відповідальність у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" (надалі - Закон) сезон полювання - це період року (конкретна дата початку та закінчення), протягом якого дозволяється полювання на певний вид мисливських тварин. Користувачі мисливських угідь - це спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь.

Згідно з частиною 2 статті 19 Закону строки полювання (конкретна дата відкриття та закриття полювання на певний вид мисливських тварин, дні полювання протягом тижня) та порядок його здійснення, а також норма добування мисливських тварин визначаються користувачем мисливських угідь у межах строків, визначених цим Законом, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями та доводяться користувачами мисливських угідь до відома громадськості.

Таким чином, оскарженим розпорядженням обмежено права саме користувачів мисливських угідь на відкриття сезону полювання у мисливських угіддях, що надані їм у встановленому Законом порядку у користування.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване розпорядження прийнято за ініціативою начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області - керівника Координаційної групи антитерористичного центру (копія листа від 03.06.2016 № 70/33-9494, а також копія листа заступника голови - керівника апарату облдержадміністрації від 10.06.2016 інд. 1329/1334), з урахуванням інформації про наявні загрози на території регіону.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" координаційні групи антитерористичного центру є складовими Антитерористичного центру при Службі безпеки України, на який зокрема покладається:

розроблення концептуальних засад та програм боротьби з тероризмом, рекомендацій, спрямованих на підвищення ефективності заходів щодо виявлення та усунення причин та умов, які сприяють вчиненню терористичних актів та інших злочинів, здійснюваних з терористичною метою;

збирання в установленому порядку, узагальнення, аналіз та оцінка інформації про стан і тенденції поширення тероризму в Україні та за її межами;

організація і проведення антитерористичних операцій та координація діяльності суб'єктів, які ведуть боротьбу з тероризмом чи залучаються до конкретних антитерористичних операцій.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" до участі в антитерористичних операціях за рішенням керівництва антитерористичної операції можуть бути залучені місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від підпорядкованості і форми власності, їх посадові особи, а також громадяни за їх згодою. Координацію діяльності суб'єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" суб'єкти, які залучаються до боротьби з тероризмом, у межах своєї компетенції здійснюють заходи щодо запобігання, виявлення і припинення терористичних актів та злочинів терористичної спрямованості; розробляють і реалізують попереджувальні, режимні, організаційні, виховні та інші заходи; забезпечують умови проведення антитерористичних операцій на об'єктах, що належать до сфери їх управління тощо.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Розпорядження № 308 від 27.06.2016 року зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у Харківській області 30.08.2016 за № 18/1502.

Таким чином, оскаржене розпорядження прийнято відповідно до зазначених вище норм законодавства та з дотриманням вимог Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 статті 2 КАС України).

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Голови Харківської обласної державної адміністрації про визнання незаконним розпорядження - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2017 року.

Суддя О.М. Тітов