Справа № 826/28106/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві внести зміни до актового запису про народження від 18.01.2011 №166 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: виключити відомості щодо батька дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України; виключити відомості «по-батькові» ОСОБА_4; визнати недійсним свідоцтво від 25.12.2014 про народження.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2014 по справі №703/1311/14-ц за заявою ОСОБА_6 встановлено факт, що ОСОБА_5, померлий ІНФОРМАЦІЯ_6, є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано відділ реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису про народження від 18.01.2011 №166, а саме: записати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, батьком дитини.

На підставі вказаного судового рішення відповідачем внесено зміни до актового запису від 18.01.2011 та видано свідоцтво про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із зазначенням батьком останньої ОСОБА_5.

Проте, ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23.02.2015 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2014 по справі №703/1311/14-ц скасовано та заяву ОСОБА_6 про встановлення факту батьківства залишено без розгляду у зв»язку з наявністю спору про право та належністю розгляду заявлених вимог в порядку позовного провадження.

06.03.2015 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 звернувся із заявою про скасування запису щодо батьківства ОСОБА_5 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

01.09.2015 ним був надісланий адвокатський запит про надання інформації щодо внесення змін в актовий запис, проте, будь-якої відповіді він не отримав, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачка не є суб»єктом звернення відповідно до статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування , їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частино 3 цієї статті визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 02.07.2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон №2398-VI), відповідно до ч. 1 ст. 3 якого органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Згідно ч. 1 ст. 6 цього Закону відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до ст.9 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Зразки актових записів цивільного стану затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Статтею 22 Закону №2398-VI визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Зазначені норми містить також пункт 2.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Закону№2398-VI, пункту 2.1 Правил органами державної реєстрації актів цивільного стану, уповноваженими розглядати заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану та приймати відповідні рішення, є відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану).

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану вивчає предмет звернення та документи, подані заявником на обґрунтування внесення змін та виправлень до актових записів. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку (пункт 2.12 Правил). Таким чином, зазначений висновок є формою прийняття рішення органом державної реєстрації актів цивільного стану.

У зв'язку з можливою відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до відповідного актового запису на підставі заяви особи між особою та органом державної реєстрації актів цивільного стану можуть виникати спори. Частини перша та друга статті 55 Конституції України гарантують право кожного шукати захисту своїх прав і свобод у суді, оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Як зазначено в абзаці третьому частини першої статті 22 Закону, заявник має право оскарження відмови органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану у судовому порядку; така можливість прямо передбачена пунктом 1.15 Правил. Категорія справ, пов'язаних із спорами, що виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актових записів цивільного стану, є окремою категорією судових справ, яка має свої особливості. Об'єктом спору у таких справах є відповідний актовий запис цивільного стану, а безпосереднім предметом розгляду судами адміністративної юрисдикції - рішення відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у формі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в даному випадку внесення змін до акту цивільного стану щодо ОСОБА_4 можливе лише за заявою її матері ОСОБА_6, водночас, ОСОБА_3 не є особою, за заявою якої відповідно до ст. 22 Закону, можливе внесення змін до акту цивільного стану ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В той же час, у випадку визначення належних позивачів, зазначених в абзаці другому частини другої статті 22 Закону№2398-VI, слід підкреслити, що особа може вимагати змін у запис, складений лише відносно цієї особи. При цьому самі зміни можуть стосуватися персональних даних іншої особи. Водночас особа, якій належать персональні дані, не може вимагати їх зміни в актових записах, складених відносно іншої особи.

Слід підкреслити, що певною мірою особливим є випадок звернення спадкоємця померлого щодо внесення змін до актового запису цивільного стану померлого. Відповідно до частини четвертої статті 269 ЦК України особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно, тобто до моменту смерті. Особисті немайнові права не входять до складу спадщини (пункт 1 частини першої статті 1219 ЦК України); тому, за окремими винятками, встановленими законом, після смерті особи перехід таких прав до інших осіб не настає. Таким чином, внесення змін до актових записів цивільного стану, які відображають певні особисті немайнові права особи, після смерті особи не можуть здійснюватися на захист прав померлої особи. Спадкоємець померлої особи, звертаючись щодо внесення таких змін стосовно померлого, має на меті захист своїх власних прав, свобод та інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_3, як бабуся померлого ОСОБА_5, який записаний батьком ОСОБА_4, є спадкоємицею другої черги, тобто, спірний актовий запис безпосередньо впливає на її права та інтереси.

Як наголошувалось вище, статтею 22 Закону України визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, зокрема, спадкоємців померлого, отже, висновок суду першої інстанції, що позивачка не є суб»єктом звернення не ґрунтується на Законі.

Згідно з частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право особи на суд передбачає можливість отримати не лише формальний захист (визнання і підтвердження порушених прав), але й фактичний захист (тобто дійсне й ефективне поновлення порушених прав).

Як випливає зі змісту позовних вимог, в даних правовідносинах наявна повна бездіяльність суб»єкта владних повноважень, який взагалі не відреагував на звернення позивачки та її представника.

Не з»явився представник і за викликом суду в судове засідання для обґрунтування своєї правової позиції та поведінки.

Відповідно до ч. 2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача і частково задовольнити заявлені позовні вимоги.

0При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов'язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій або бездіяльності. Для цього адміністративний суд наділений повноваженнями, зокрема, щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії, або ж прийняти рішення, і це прямо вбачається з пункту 2 частини 4 статті 105 та пункту 3 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку належним способом захисту прав позивачки буде зобов'язання відповідача розглянути її заяву від 06.03.2015 з винесенням відповідного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та при неповному з'ясуванні обставин справи, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 жовтня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві щодо нерозгляду заяви ОСОБА_3 від 06.03.2015 та ненадання відповіді на адвокатський запит ОСОБА_7 від 01.09.2015 щодо внесення змін в актовий запис про народження від 18 січня 2011 року №166.

Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві розглянути заяву ОСОБА_3 від 06.03.2015р., подану її представником ОСОБА_7 10.03.2015р., про внесення змін до актового запису про народження від 18 січня 2011 року №166 та свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) грн. 92 (дев'яносто дві) коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Постанова в повному обсязі складена 23 січня 2017 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.