Справа № 226/2038/16-а
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/2038/16-а
Провадження № 2-а/226/8/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Совпель Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання проведення перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області (далі за текстом - Фонд) про визнання рішення протиправним та зобов'язання проведення перерахунку пенсії, в обґрунтування якого вказала, що з 11.04.2011 року вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м.Димитрові Донецької області та отримує пенсію за віком у зв'язку з виходом на пенсію, призначену на підставі Закону України «Про державну службу». Стаж її державної служби складає 18 років, у зв'язку з чим вона отримує пенсію з урахуванням загального проценту розрахунку пенсії 88% від суми заробітку з якого сплачувались страхові внески. 18.11.2016 року вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі, відповідно до довідки за формою № 15-1 від 10.08.2016 року № 8133/04 про заробітну плату, яка подається для перерахунку непрацюючим державним службовцям з урахуванням інших виплат, які відображені в довідці № 5-1 від 12.09.2013 року № 10762/05 про складові заробітної плати. Проте рішенням Фонду від 25.11.2016 року № 147671 їй було відмовлено у перерахунку пенсії по заробітній платі з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, яким передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Крім того, у рішенні Фонду зазначено, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, тому провести перерахунок пенсії, згідно з наданою заявою по заробітній платі вважається неможливим. Позивач вважає, що положення вказаного Закону поширюється лише на тих осіб, яким пенсії призначалися після 01.06.2015 року спеціальними законами, а не на тих осіб, яким ці пенсії призначалися в минулому часі. Тобто, ця норма стосувалася лише призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій. А тому в даному випадку необхідно застосовувати законодавство України, яке було чинним на момент призначення їй пенсії - на 11.04.2011р. Крім того, рішення Управління суперечить вимогам ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Оскільки підвищення розміру заробітної плати державного службовця було здійснено з травня 2016 року, вважаючи рішення відповідача таким, що суперечить чинному законодавству та порушує її конституційні права, позивач просить суд визнати рішення відповідача від 25.11.2016 року № 148887 щодо відмови їй в проведенні перерахунку пенсії по заробітній платі неправомірним та зобов'язати відповідача провести перерахунок її пенсії з 01.05.2016 року з урахуванням у повному обсязі довідки від 21.06.2016 року № 5981/03 та довідки за формою № 5-1 від 24.07.2013 р. № 9863/05 із застосуванням загального проценту розрахунку пенсії - 88% від суми заробітної плати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, згідно з наданими запереченнями пояснила, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно знаходиться на обліку Управління та з 11.04.2011 року отримує пенсію, призначену на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 88% від посадового окладу з урахуванням надбавок, передбачених вказаним Законом. 18.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Управління із заявою про перерахунок по заробітній платі, з наданням довідок управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області від 21.06.2016 року № 5981/03 та за формою № 5-1 від 24.07.2013 р. № 9863/05 про те, що вона раніше працювала в УПФУ м.Димитрова на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення перерахунку та виплати пенсій та заробітна плата спеціаліста відповідної категорії для перерахунку пенсії з 01.05.2016 року складає 4077,50 грн. 25.11.2016 року Фонд своїм рішенням відмовив позивачу у перерахунку пенсії, з відповідними роз'ясненнями. З прийнятим рішенням ОСОБА_1 не погодилася та 08.12.2016 звернулась до Димитровського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління. Проти адміністративного позову ОСОБА_1 заперечує з наступних підстав. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015р., у разі не прийняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У своєму позові позивач звинувачує Управління у «звуженні його існуючих прав і свобод», але, при цьому стверджує, що «звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ, або любих інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики». У відповідь зазначаємо, що в даному спорі «зменшення розміру або кількості благ» не відбулось, тобто позивачеві не було зменшено розмір отримуваної пенсії. Також позивач нагадує, що закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії у часі, а нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії є статті 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, який діяв на час призначення їй пенсії. Вказує, що право на призначення пенсії позивачу виникло в неї з 11.04.2011року і Управлінням було призначено пенсію згідно діючого на той час законодавства, без порушень і звуження права позивача на пенсійне забезпечення. При цьому слід зазначити, що розмір заробітної плати державних службовців було підвищено з 01.05.2016 року у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 року, а саме на той момент, коли норми раніше діючого законодавства, якими передбачались перерахунки пенсій державним службовцям, вже втратили чинність. Що стосується ст.ст.37, 37-1 Закону України № 3723, зазначила, що Законом України «Про державну службу» № 889-УІІІ від 10.12.2015 року (набрав чинності з 01.05.2016 року) визнано Закон України «Про державну службу» № 3723 таким, що втратив чинність, крім окремих положень статті 37, що досі застосовується до осіб, діяльність яких регулюється Законами України «Про статус народного депутата України» і «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» Тобто, ст.ст 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, з 01.05.2016 втратили чинність. Стосовно не проведення Управлінням перерахунку пенсії позивачу на підставі документів, які втратили чинність, зазначила, що у мотивувальній частині Рішення від 03.10.1997 року № 4-зп Конституційний Суд України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно є практика коли наступний в часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.Також зазначаємо, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той самий закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце - пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99. Згідно ст. 147 Конституції України, Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні, який вирішує питання про відповідність законів та інших нормативно-правових актів Конституції України і дає їх офіційне тлумачення. Так, зазначила, що Закон України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 року, який визнав Закон України «Про державну службу» № 3723 таким, що втратив чинність з 01.05.2016, не був визнаний неконституційним, тому підлягає виконанню на всій території України. Тобто, на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії положення ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року вже втратили чинність, тому в Управління відсутні підстави для їх застосування. В своєму позові позивач посилається на п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31.05.2000 року, якою регулюється саме порядок визначення складових заробітної плати державного службовця для перерахунку пенсії. Але, слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015 року, пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 виключено, тобто посилання позивача на нього вважає безпідставним. Згідно зі ст.37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року передбачалось, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Але на даний час нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України про порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям відсутній. Управління прийняло рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу на підставі діючого законодавства України. Новий закон щодо державної служби не визнаний неконституційним та підлягає виконанню на всій території України. Цей закон не передбачає перерахунку пенсій держслужбовцям. Тому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області як отримувач пенсії за віком, призначеної на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. (а.с. 44-46).

18.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в м.Димитрові Донецької області із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до ст.371 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. Згідно з довідкою про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, заробітна плата на посаді головного спеціаліста управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області, яку обіймала ОСОБА_1, з 01 травня 2016 року становить: посадовий оклад - 2585,00 грн., надбавка за ранг - 200 грн., надбавка за вислугу років - 1292,50 грн. (а.с. 11, 16-17).

Рішенням від 25.11.2016 року № 148887 відповідач відмовив в перерахунку пенсії позивача по заробітній платі, мотивуючи свою відмову тим, що ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року, на підставі якої заявник зверталась за перерахунком пенсії, з 01.05.2016 року втратила чинність, а тому провести перерахунок пенсії згідно з наданою заявою по заробітній платі вважається неможливим (а.с.14-15).

Вислухавши сторони у справі, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року, далі - Закон № 213-VIII), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

За змістом підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015р., набрав чинності з 01.05.2016 року, далі - Закон № 889-VІІІ), визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII, крім, ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення ст.371 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., які визначали умови та порядок перерахунку пенсії державним службовцям, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 889-VІІІ, а саме, з 01 травня 2016 року.

Отже, на час підвищення посадових окладів державним службовцям відповідно до Закону № 889-VІІІ (діє з 01.05.2016р.) та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі ст.371 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., зазначена норма втратила чинність.

До того ж, на це й вказує п.2 постанови Пленуму ВСУ № 16 від 16.09.2016р. «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності ст.371 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу».

Відповідно до ст.90 Закону № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також з урахуванням п.п.10, 12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VІІІ.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен був прийняти рішення на підставі нормативно-правових актів, що діяли на час звернення позивача за перерахунком пенсії.

Крім іншого, право на пенсію позивач реалізувала у 2011 році та нарахування її пенсії здійснено у розмірах, встановлених статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., в редакції чинній на час її призначення.

На підставі ст.ст.22, 58, 64 Конституції України, ст.371 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993р., Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015р. та керуючись ст.ст.11, 17-18, 94, 99, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання проведення перерахунку пенсії залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена сторонами та іншими особами, які брали участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.В.Петунін