Справа № 813/2810/16
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Справа № 876/10093/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Ліщинського А.М.,

судді Запотічного І.І.,

секретаря судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року про залишення адміністративного позову без розгляду у справі №813/2810/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання наказу неправомірним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просив: визнати неправомірним наказ начальника ГУ МВС України у Львівській області від 06 листопада 2015 № 831 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно з п.п. «з» п. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України; зобов'язати начальника Головного Управління міністерства внутрішніх справ України в Львівській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справі на посаді оператором служби « 102» чергової частини штабу Львівського міського управління ГУМВС України; зобов'язати начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області виплатити ОСОБА_1 грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку, та адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду з причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду із позовною заявою.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її неправомірною та прийнятою з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив йому у поновленні строку на звернення до суду з адміністративним позовом, відтак залишив позов без розгляду, оскільки позивач переконаний, що він не мав обєктивно можливості подати такий позов, так як перебував на амбулаторному лікуванні в Новояворівській районній лікарні № 1. Зазначену обставину позивач вважає поважною причиною пропуску строку на звернення до суду із адміністративним позовом та просить задовольнити апеляційну скаргу.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та ознайомившись із доводами апеляційної скарги, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржену ухвалу слід залишити без змін, враховуючи викладені нижче доводи та міркування.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що 17 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із згаданим вище позовом.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення до суду із адміністративним позовом, відтак залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду, визначений ст.99 КАС України. При цьому, суд вважав необгрунтованим клопотання про поновлення строку на звернення до суду, оскільки позивач не навів поважних причин, що перешкодили останньому звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Як встановлено судом, предметом адміністративного позову є визнання неправомірним наказу начальника ГУМВС України у Львівській області від 06 листопада 2015 року № 831 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно з п.п. «з» п. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

З матеріалів справи колегією суддів апеляційного суду встановлено, що з наказом начальника ГУМВС України у Львівській області від 06 листопада 2015 року № 831 о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ від позивач ознайомився 16 листопада 2015 року та отримав його нарочно, про що свідчить його підпис.

Крім того, 16 листопада 2015 року ОСОБА_1 отримав військовий квиток та трудову книжку з відповідними записами про звільнення, про що свідчить розписка ОСОБА_1

Таким чином, станом на 16 листопада 2015 року позивач дізнався про звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Враховуючи зміст даної норми, позивач вправі звернутися до суду з позовом про скасування наказу і поновлення його в органах внутрішніх справ у місячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи інтересів, тобто з 16 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому, суд наголошує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поряд з цим, суд вважає необхідним зазначити те, що строки, встановлені ст.99 КАС України не є абсолютними та можуть бути поновленими за наявності поважних причин їх пропуску. При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Крім того, як встановлено судом з матеріалів справи, позивач із зазначеним позовом звернувся лише 17 серпня 2016, тобто зі значним пропуском строку звернення до суду, хоча позивачу було відомо про порушення його прав, свобод та інтересів ще 16 листопада 2015 року. При цьому, строк позовної давності, який визначений ст.99 КАС України, не є невиправдано коротким чи незначним у своїй тривалості, та таким, що позбавляє позивача можливості своєчасно звернутись до суду із позовом.

Щодо покликань позивача на його тимчасову непрацездатність, то судом першої інстанції вірно зазначено, що перебування позивача на амбулаторному лікуванні з 02 листопада 2015 року по 13 листопада 2015, з 15 березня 2016 року по 28 березня 2016 року, з 26 квітня 2016 року по 06 травня 2016 року , з 02 червня 2016 року по 14 червня 2016 року (згідно виписок Новояворівської районної лікарні №1 із медичної картки амбулаторного хворого № 3128, № 1348, № 1520, № 1824) не було безперервним, а отже не є дійсною істотною перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Згідно з пунктом 9 частини 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що незгода сторони з діями державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим документом, виданим судом по цивільній справі, не може бути предметом розгляду за правилами КАС.

Покликання позивача в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, не грунтуються на законодавстві, а отже не можуть бути підставою для скасування судового рішення та підставою для звільнення відповідача від відшкодування суми заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів апелянта стосовно неправомірності оскаржено ї постанови суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2016р. про залишення адміністративного позову без розгляду у справі № 813/2810/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя О.І. Довга

Судді І.І.Запотічний

ОСОБА_2

Повний текст ухвали складено та підписано 24.01.2017 року.