Справа № 359/9304/16-а
Суддя: Вознюк С. М.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №359/9304/16-а
Провадження № 2-а/359/80/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Айрапетян Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації адміністративний позов ОСОБА_1 до Смілянського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, третя особа без самостійних вимог: молодший інспектор Смілянського ВП ГУ НП в Черкаській області Заболотній Вячеслав Борисович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

25.11.2016 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 932544 від 18.11.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та закрити провадження по справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працює водієм в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будтрансгруп МЗ». 18 листопада 2016 року, керуючи автомобілем DAF СF85, державний номерний знав НОМЕР_1, він здійснював перевезення вантажу (відсіву) згідно товарно-транспортної накладної № від 18.11.2016р. Того ж дня о 10 годині 30 хвилин на 198 км автодороги Київ - Знам'янка його зупинив інспектор Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Заболотній Вячеслав Борисович з метою перевірки дотримання вимог ПДР України. Перевіркою було встановлено порушення ним п.п. 22.5 ПДР України, оскільки на думку інспектора він здійснював перевезення вантажу без узгодження з Укравтодором та відділом поліції. Поліцейський виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, відповідно до якої на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. З даною постановою позивач не згоден, вважає її такою, що винесена з грубим порушенням чинного законодавства оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Як вбачаться із тексту постанови у справі про адміністративне правопорушення він здійснював перевезення вантажу (відсіву) масою 40 тонн. Проте згідно товарно-транспортної накладної №00000139% від 18.11.2016 року маса того ж відсіву становила 30 тонн. Висновки відповідача ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджуються належними доказами. Яким чином визначалась маса вантажу інспектором невідомо, адже габаритно-ваговий контроль він не проводив.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідач під час винесення постанови не не зазначив жодних доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, а також не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань щодо перенесення розгляду справи не надходило.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням даного Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і несхильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 18 листопада 2016 року молодшим інспектором Смілянського ВП ГУ НП в Черкаській області Заболотнієм В.Б. винесено постанову серія ПС1 № 932544 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.7).

Відповідно до ст.132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Та, згідно постанови 18 листопада 2016 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем DAF СF85, державний номерний знав НОМЕР_1, здійснював перевезення вантажу (відсіву) маса якого була 40 тонн, згідно товарно-транспортної накладної № від 18.11.2016р. без узгодження з Укравтодору та відділу поліції, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України.

Як вбачаться із тексту вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач здійснював перевезення вантажу (відсіву) масою 40 тонн.

Згідно товарно-транспортної накладної № від 18.11.2016р. маса відсіву становила 30 тонн. (а.с. 8)

Відповідно до п.2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 р. № 1094.

Згідно п.22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюються дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м. за висотою від поверхні дороги - 4 м. (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі -16 т. строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі - 18 т. строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад II т. здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 і, а на встановлених Укравтолором і Державтоінепекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Пунктом 5 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлено, що рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозі в загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і департаментом Державтоінспекції МВС маршрутах, які погоджено і організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП відповідачем не доведено, оскільки висновки відповідача ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджуються належними доказами у справі, оскільки невідомо яким чином визначалась маса вантажу інспектором поліції, адже габаритно-ваговий контроль він не проводив і жодні докази, які б дійсно підтверджували перевищення допустимої маси вантажу на момент винесення оскаржуваної постанови відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, як зазначив позивач в судовому засіданні, під час винесення постанови відповідач не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Жодних доказів на підтвердження його вини відповідач не надав.

Спираючись на вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що правопорушнику не було роз'яснено положення ст. 268 КУпАП, що передбачено законодавством України.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити в частині вимог про скасування постанови інспектора поліції, оскільки остання винесена без роз'яснення прав та обов'язків особи, яка притягається до адміністративно відповідальності, у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП України, а також факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП не підтверджується належними доказами у справі. Таким чином, суд вбачає порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції при притягненні позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження па власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ст. 126 КУпАП України, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, то забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому закриття судом провадження у адміністративній справі, порушеній відповідачем відносно позивача, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

У справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 171-2 КАС України. Зазначені справи розглядаються в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов крім іншого, може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Крім того, ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову крім іншого про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення або окремих його положень.

Отже, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не входить до повноважень адміністративного суду під час розгляду справи за правилами КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі слід віднести на рахунок Державного бюджету України, оскільки особа яка оскаржує постанову у справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного та ст.ст. 7, 122, 245, 251, 252 керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 86, 94, 128, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову від 18.12.2016 року серія ПС1 №932544 молодшого інспектора Смілянського ВП ГУ НП в Черкаській області Заболотнього Вячеслава Борисовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду особами, які не були присутні при оголошенні постанови, а особи, які були присутні при оголошенні постанови протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання на апеляційне оскарження в разі якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги, постанова суду набирає законної сили після розгляду справи в суді апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови суду виготовлено 20.01.2017 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області С.М.Вознюк