Справа № 750/10670/16-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.11.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання відповідача перерахувати та призначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді з 16.09.2016.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.11.2016 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти по справі нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи, постановою Верховної Ради України № 302/94-ВР від 20.12.1994 позивача обрано на посаду судді військового місцевого суду Чернігівського гарнізону (а.с. 15-18).

Постановою Верховної Ради України № 1237-V від 27.06.2007 позивача обрано суддею апеляційного суду Чернігівської області (а.с. 24-25).

Як вірно зазначено судом першої інстанції до обрання на посаду судді позивач працював на посадах слідчого Березівського РВВС Тюменського облвиконкому з 01.09.1986 року по 05.11.1988 рік, а з 06.11.1988 по 22.11.1989 рік на посаді в.о. начальника слідчого відділення Ріпкинського РВВС Чернігівського облвиконкому, з 03.11.1993 по 11.05.1995 на посаді консультанта 1-ої категорії відділу організаційного забезпечення судів та судово-правової реформи Чернігівського обласного управління юстиції. Також, з 26.10.1979 по 17.02.1982 позивач проходив строкову військову службу в Радянській Армії.

З урахуванням строкової військової служби, стажу роботи слідчим, консультантом відділу організаційного забезпечення судів та судово-правової реформи Чернігівського обласного управління юстиції та суддею, який станом на 13.06.2006 становив 20 років 1 місяць 4 дні, розпорядженням Державної судової адміністрації України № 17-4077/06 від 05.07.2006 позивачу було встановлено щомісячне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати з 11.05.2006 (а.с. 23).

У зв'язку з набранням законної сили Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2015, позивачу виплачувалася доплата за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу.

07.04.2016 позивач звернувся до Верховної ради України та Вищої ради юстиції України з відповідними заявами про відставку.

Постановою Верховної Ради України № 1513-VІІІ від 08.09.2016 його звільнено з посади судді у зв'язку із виходом у відставку.

Згідно із наказом в.о. голови апеляційного суду Чернігівської області № 100-ос від 14.09.2016 позивач був звільнений з посади судді у зв'язку із прийняттям постанови Верховної Ради України про звільнення з посади судді у зв'язку із виходом у відставку.

Згідно здійсненого апеляційним судом Чернігівської області розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2, станом на 15.09.2016 становить 30 років 04 місяця 09 днів (а.с. 27).

Згідно протоколу № 8667 від 03.10.2016, Чернігівським об`єднаним управління Пенсійного фонду України нараховано і призначено щомісячне грошове утримання судді в розмірі 82% заробітної плати, при цьому, врахований тільки стаж роботи на посаді судді, який складає 21 рік.

Згідно з п.11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній до 28.03.2015, судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Водночас частиною четвертою ст. 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України № 4015-ХІ від 24.02.1994 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях…, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» № 865 від 03.09.2015 встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного Законом, половина строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, строкова військова служба, стаж роботи слідчим, консультантом відділу організаційного забезпечення судів та судово-правової реформи Чернігівського обласного управління юстиції та суддею зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Рішенням Конституційного суду України № 19-рп/2004 від 01.12.2004 надано офіційне тлумачення положення ст. 126 Конституції України, зокрема зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканості суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Такі, гарантії визначені, зокрема, ст. 13 Закону України «Про статус суддів» від 10.07.1998. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2005 від 22.09.2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України N 19-рп/2004 від 01.12.2004 .

В пункті 7 Рішення Конституційного Суду України №8-рп/2005 від 11.10.2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013, визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки № (2010)12 від 17.11.2010 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги ту обставину, що позивачем, протягом дії Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453 у редакції, чинній до 28.03.2015, був набутий достатній стаж роботи для призначення довічного грошового утримання судді у розмірі 90 %, який становить понад 30 років, що підтверджується належними та допустимими доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі жодним чином не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.11.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Безименна Н.В.

Аліменко В.О.