Справа № 821/1867/16
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1867/16
17 год. 50 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю:

представника ДП "Каховське ЛГ" - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника ДП "Великокопанівське ЛМГ " - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника ДП "Цюрупинське ЛМГ" - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об'єднану адміністративну справу за позовом державного підприємства "Каховське лісове господарство", державного підприємства "Великокопанівське лісомисливське господарство", державного підприємства "Цюрупинське лісомислиське господарство" до Херсонської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині,

встановив:

Державне підприємство "Каховське лісове господарство" (далі-позивач-1), державне підприємство "Великокопанівське лісомисливське господарство" (далі-позивач-2), державне підприємство "Цюрупинське лісомислиське господарство" (далі-позивач-3) звернулися до суду із адміністративни позовом до Херсонської обласної ради (далі-відповідач), в якому просять визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення ІХ сесії Херсонської обласної ради сьомого скликання від 18.11.2016 року № 264 "Про встановлення мораторію на вирубку лісів та лісосмуг у Херсонській області".

У судовому засіданні предстаники позивачів підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Суду пояснили, що позивачі є державними лісогосподарськими підприємствами, яким надано право постійного користування земельними ділянками лісового фонду України для ведення лісового господарства та інших потреб відповідно до земельного законодавства. Основними видами діяльності позивачів є, крім іншого, надання послуг у лісовому господарстві, лісозаготівлі, лісопильне та стругальне виробництво, мисливство, тощо. Також позивачі в межах наданих їм повноважень здійснюють протипожежні та санітарно-оздоровчі заходи, а також вживають заходів щодо недопущення захаращення лісових ділянок, забезпечують збереження дерев, тощо. Представники позивачів наголосили, що прийняте відповідачем без законних підстав рішення про заборону вирубки лісів на території області порушує права позивачів у спосіб перешкоджання здійснення рубки деревини та отримання прибутку, що дозволено законодавством, а відтак - відсутності фінансування державних підприємств, невиплати заробітної плати та несплати податків. Крім того, позивачі наголошують, що спірне рішення прийняте відповідачем поза межами повноважень, оскільки жоден нормативно-правовий акт не надає обласній раді права встановлювати мораторій на вирубку лісів. Просять задовольнити позов та скасувати пункт перший рішення.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, відмітивши, що у даному випадку права позивачів не порушені, оскільки зазначені державні лісомисливські господарства не мають статусу спеціальних лісокористувачів, що надає їм право у порядку спеціального використання здійснювати рубку лісів. Відсутність права на рубку, позбавляє позивачів права на оскарження рішення відповідача, так як позивачі не суб'єктами порушених прав. Посилаючись на статтю 30 Лісового кодексу України та пункт "а" частини 1 статті 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", представник відповідача зазначив, що вказані норми надають органу місцевого самоврядування право приймати рішення, в тому числі щодо заборони вирубки лісів, з метою запобігання екологічній катастрофі, яка склалася на території Херсонської області у зв'язку із систематичною вирубкою лісів та лісосмуг. Таким чином, приймаючи спірне рішення, Херсонська обласна рада діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України та з урахуванням інтересів територіальної громади області. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

18.11.2016 року на ІХ сесії Херсонська обласна рада сьомого скликання прийняла рішення № 264 "Про встановлення мораторію на вирубку лісів та лісосмуг у Херсонській області", пунктом першим якого тимчасово заборонено вирубку деревини у лісах, лісових масивах та лісосмугах всіх категорій на території Херсонської області, у тому числі санітарні вирубки. Рішення діє до 30 квітня 2017 року (пункт 4).

Судом встановлено, що рішення Херосньскої обласної ради від 18.11.2016 року № 264 має ознаки нормативно-правового акта.

Відповідно до статті 171 КАС України відповідачем опубліковано оголошення в друкованих виданнях газети "Вгору", "Гривня", "Новий день", в яких було офіційно оприлюднене рішення від 18.11.2016 року № 264.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб'єктів владних повноважень визначено статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

За змістом частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Поряд з цим відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Право на оскарження спірного рішення позивачі обгрунтовують тим, що дане рішення перешкоджає діяльності державних лісогосподарських підприємств щодо виконання прокладених Лісовим кодексом України та іншими нормативними актами на них завдань та функцій.

Так, згідно зі статтею 3 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Суб'єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи (ч. 4 ст. 7 ЛК України)

Право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами (ч.1 ст. 16 ЛК України).

Відповідно до частини 1 статті 17 Лісового кодексу України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою (ч. 4 ст. 17 ЛК України).

За змістом статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі мають: 1) право самостійно господарювати в лісах; 2) виключне право на заготівлю деревини; 3) право власності на заготовлену ними продукцію та доходи від її реалізації; 4) право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законодавством; 5) право здійснювати відповідно до законодавства будівництво доріг, спорудження жилих будинків, виробничих та інших будівель і споруд, необхідних для ведення лісового господарства.

Постійні лісокористувачі зобов'язані: 1) забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; 2) дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; 3) вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; 4) вести первинний облік лісів; 5) дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; 6) забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об'єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства;

Законом можуть бути передбачені й інші права та обов'язки постійних лісокористувачів.

Судом встановлено, що засновником державних підприємств "Каховське лісове господарство", "Великокопанівське лісомисливське господарство" та "Цюрупинське лісомислиське господарство" є Державне агентство лісових ресурсів України.

Право постійного користування лісами державні підприємства "Каховське лісове господарство" та "Великокопанівське лісомисливське господарство" підтвердили державними актами на право постійного користування земельним ділянками, які долучені до матеріалів справи.

Пунктом 5 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Лісового кодексу передбачено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Судом оглянуто у судовому засіданні оригінал проекту організації та розвитку лісового господарства державного підприємства "Цюрупинське лісомислиське господарство", розроблене у 2006 році та додані до нього планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Таким чином, судом встановлено, що позивачі є постійними користувачами лісів на території, яка входить до їх відання, як це визначено статтею 17 Лісового кодексу України.

Зважаючи на вид діяльності позивачів, а також на зміст та обсяг прав та обовязків, які визначені для постійних лісокористувачів статтею 19 Лісового кодексу України, а також на створені у їх складі спеціалізованих підрозділів - лісництв, суд дійшов висновку про порушення спірним рішенням прав та обовязків позивачів, що надає їм право на оскарження даного рішення в суді в частині, що стосується їх прав та інтересів.

Надаючи оцінку позиції позивачів про незаконність оскаржуваного рішення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Представник відповідача у судовому засіданні наголошував на тому, що прийняття обласною радою рішення про заборону вирубки лісів вчинено відповідачем в межах компетенції, встановленої статтею 30 Лісового кодексу України, зокрема, пунктом 11 - вирішують інші питання у сфері лісових відносин відповідно до закону та пунктом "а" частини 1 статті 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" - забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян.

Відповідно до статті 30 Лісового кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські, районні ради у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на відповідній території: забезпечують реалізацію державної політики у сфері лісових відносин; забезпечують виконання загальнодержавних і державних програм з охорони, захисту, використання та відтворення лісів і затверджують регіональні (місцеві) програми з цих питань; передають у власність, надають у постійне користування земельні лісові ділянки на землях спільної власності відповідних територіальних громад, власності територіальних громад міст Києва і Севастополя та припиняють права користування ними; приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок на землях спільної власності відповідних територіальних громад, власності територіальних громад міст Києва і Севастополя та припиняють права користування ними; погоджують ліміт використання лісових ресурсів при заготівлі другорядних лісових матеріалів та здійсненні побічних лісових користувань; погоджують максимальні норми безоплатного збору дикорослих трав'яних рослин, квітів, ягід, горіхів, грибів тощо; встановлюють порядок використання коштів, що виділяються з відповідного місцевого бюджету на ведення лісового господарства; вирішують інші питання у сфері лісових відносин відповідно до закону.

Пунктом "а" частини 1 статті 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян.

Аналізуючи зміст наведених вище норм Лісового кодексу України та Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" суд вважає, що вони не передбачають повноважень органу місцевого самоврядування, зокрема, обласних рад, на прийняття рішень щодо заборони рубки деревини в лісах та лісових масивах, а також лісосмугах.

У свою чергу суд відмічає, що згідно статті 36 Лісового кодексу України порядок і вимоги до системи заходів з охорони, захисту, використання та відтворення лісів, комплекс якісних та кількісних показників, параметрів, що забезпечують регулювання діяльності у цій галузі встановлюються нормативно-правовими актами з ведення лісового господарства.

Проведення рубок головного користування регулюється нормативно-правовими актами з ведення лісового господарства (ч. 1 ст. 37 ЛК України).

Нормативно-правові акти з ведення лісового господарства розробляються в установленому порядку центральнимй органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. Вимоги нормативно-правових актів з ведення лісового господарства є обов'язковими до виконання всіма власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами (ч. 1, 4 ст. 38 ЛК України).

Із аналізу наведених правових норм слідує, що виключно нормативно-правовими актами з ведення лісового господарства, прийнятими уповноваженими органами у порядку та у спосіб, передбачених чинним законодавством України, можуть встановлюватися, зокрема, підстави для вжиття заходів щодо охорони лісів, у тому числі у спосіб заборони їх рубки.

Згідно статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних та допустимих доказів наявності у обласної ради повноважень на заборону рубки деревини в лісах, лісових масивах та лісосмугах на території Херсонської області відповідач суду не надав.

Таким чином, суд вважає, що приймаючи спірне рішення, відповідач діяв поза межами повноважень та у спосіб, що не передбачений Конституцією та законами України.

За змістом частин восьмої, одинадцятої статті 171 КАС України суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним, таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і визнати його нечинним.

Позивачі просять скасувати рішення відповідача в частині, тобто ними обрано спосіб захисту, який не передбачений статтею 171 КАС України, якою визначено особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що у даному випадку належним способом захисту прав позивачів є визнання нечинним пункту першого рішення від 18.11.2016 року № 264.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат суд здійснює за правилами статті 94 КАС України, а тому присуджує на користь позивачів понесені ними судові витрати зі сплати судового збору, підтверджені платіжними документами, що містяться в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати нечинним пункт 1 рішення ІХ сесії Херсонської обласної ради сьомого скликання від 18.11.2016 року № 264 "Про встановлення мораторію на вирубку лісів та лісосмуг у Херсонській області".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської обласної ради () на користь державного підприємства "Каховське лісове господарство" () судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської обласної ради () на користь державного підприємства "Великокопанівське лісомисливське господарство" () судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської обласної ради () на користь державного підприємства "Цюрупинське лісомисливське господарство" () судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24 січня 2017 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 7