Справа № 206/5673/16-а
Суддя: Зайченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/5673/16-а
Провадження № 2-а/206/2/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2017року

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого-судді:Зайченко С.В., при секретареві:Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції в особі інспектора патрульної поліції 8 роти 1 батальйону рядової Яковенко Марії Олегівни про визнання дій протиправними, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції в особі інспектора патрульної поліції 8 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпропетровську, рядової Яковенко М.О. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч 1 ст.122 КУпАП, скасувати постанову серії ПС2 №888148 від 07.05.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором патрульної поліції 8 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпропетровську, рядовою Яковенко М.О., якою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та стягнути з відповідача витрати за послуги адвоката, мотивуючи тим, що 07.05.2016 року інспектором патрульної поліції 8 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпропетровську рядовою поліції Яковенко М.О. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. за те, що він керуючи транспортним засобом RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим здійснив порушення пункту 15.9 ПДР України. Ввважає дану постанову незаконною, оскільки транспортний засіб RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_2, ним не паркувався за вищезазначеною адресою. Його там припаркував його батько ОСОБА_5, який і здійснював керування транспортним засобом, а в подальшому передав ключі та техпаспорт на автомобіль йому та повідомив де знаходиться транспортний засіб. З викладеного однозначно вбачається, що він ніяк не міг порушити правил дорожнього руху. При цьому жодних постанов відносно його батька, інспектором поліції не виносилося, а вся аргументація зводилася до того, що оскільки мовляв транспортний засіб забирав він, то він і є винним. Таким чином, враховуючи викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та зокрема пояснила, що під час патрулювання 07.05. 2016 року був помічений автомобіль позивача, який здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги п.15.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.122 ч 1 КУпАП. Як позивач припаркував автомобіль в місці дії знаку вона не бачила. Постанова була складена відносно тієї особи, яка прийшла забирати автомобіль. Позивач при складанні постанови не казав, що автомобіль припаркував не він, тому і постанова була складена відносно нього.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що його автомобіль був на ремонті, тому він взяв автомобіль сина. Коли йому подзвонили та сказали, що його автомобіль відремонтували, то він залишив автомобіль на тій вулиці де сказав син, щоб він міг його зібрати. Коли він залишав автомобіль, то напевно не помітив, що зупинився в місці дії забороненого знаку.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що під час патрулюванні він з напарником помітили автомобіль, який стояв в зоні дії знаку «зупинка заборонена». Точно всіх обставин він не пам'ятає. Однак, як йому здається, фрази від позивача, що автомобіль в місці дії знаку залишив його батько він не чув.

Заслухав доводи сторін, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 07.05.2016 року інспектором 8 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську, рядовою Яковенко М.О. відносно позивача було винесено постанову серії ПС2 №888148, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало здійснення позивачем зупинки транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що є порушенням п. 15.9 ПДР.

Так, пунктом 3.34 розділу 33 Правил передбачений дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Нормою ст.122 ч.1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, в тому числі за порушення вимог дорожніх знаків, зупинки, стоянки у вигляді штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ст.ст.222, 258 283 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 ч.1 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції із винесенням за результатами такого розгляду постанов без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 цього ж Кодексу передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (здійснення зупинки в зоні дії знаку «Зупинку заборонено») відповідачем суду не надано. Свідки вчинення позивачем правопорушення не встановлювались і не були опитані, запис пояснень позивача, зафіксований на технічний пристрій, наданий суду для огляду не був, письмові пояснення від позивача не відбирались.

Слід зазначити, що у бланку постанови у справі про адміністративне правопорушення зазначається, що вона приймається за наслідками розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення. Проте, жодні матеріали у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не розглядались у зв'язку з їх відсутністю.

До того ж, сама відповідачка в судовому засіданні зазначила, що не бачила, як позивач здійснив зупинку автомобіля, а нею разом з напарником вже був помічений автомобіль позивача, який стояв у місці дії знаку «Зупинку заборонено».

Таким чином, відповідач підтвердила, що не бачила факту вчинення правопорушення саме позивачем.

Перевірити доводи відповідача, що позивачем при складанні постанови не повідомлялось, що не він був тим водієм, який припаркував автомобіль в зоні дії знаку, суд позбавлений можливості, оскільки відеозапис тих подій для огляду суду наданий не був.

Свідок ОСОБА_6, який є напарником позивача та був очевидцем тих подій в судовому засіданні пояснив, що точно всіх обставин того дня не пам'ятає.

У зв'язку з чим, суд не має підстав, щоб не приймати до уваги покази свідка ОСОБА_3, який повідомив, що він здійснив зупинку автомобіля в місці дії знаку «Зупинку заборонено», а не його син ОСОБА_3

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що спірна постанова прийнята відповідачем з недотриманням вимог статей 9, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 цього ж Кодексу, тому дії відповідача щодо її складання є протиправними, а сама постанова підлягає скасуванню.

Разом з цим, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за послуги адвоката, оскільки ці витрати документально не підтверджені та не доведені.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати дії Управління патрульної поліції м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції в особі інспектора патрульної поліції 8 роти 1 батальйону рядової Яковенко Марії Олегівни щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №888148 від 07 травня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_7.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ст.160 КАС України, апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: С.В. Зайченко