Справа № 266/1771/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року справа №266/1771/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О.,розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2016 р. у справі № 266/1771/16-а (головуючий І інстанції Пантелєєв Д.Г.) за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправними дій з тимчасової втрати працездатності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернулась до Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області адміністративним позовом до Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі-відповідач, апелянт, фонд) про визнання протиправними дій з тимчасової втрати працездатності.

В обґрунтування позову зазначила наступне, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в неї народився син, ОСОБА_3 та згідно наказу ДП «Донецька залізниця» від 01.12.2014 року я знаходжусь у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку від 05.12.2014 року по 01.10.2017 року. Позивач, знаходячись на лікарняному в зв'язку із вагітністю та пологами, не отримала розраховану господарською службою підприємства матеріальну допомогу 19057,50 грн. Господарська служба ДП «Донецька залізниця» залишилась на території, яка тимчасово не підконтрольна уряду України. ОСОБА_2 перемістилась з тимчасово не підконтрольної території 28.11.2014 року та звернулась до Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного Фонду соціального страхування по тимчасовій втраті працездатності (далі - Фонд), однак рішенням від 27.04.2016 року в призначенні допомоги їй було відмовлено. Вважала, що страховий випадок наступив до моменту переміщення застрахованої особи, на момент звернення до суду позивач не має можливості отримати допомогу в зв'язку із проведенням в м. Донецьк антитерористичної операції, господарська служба на даний момент припинила свою діяльність та вона не є працівником Структурного підрозділу «Господарська служба» Регіонального філіалу «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», що позбавляє її права отримати матеріальну допомогу за місцем роботи. Просила визнати протиправним та скасувати рішення Фонду про №2 від 27.04.2016 року про відмову в призначенні матеріального забезпечення особі, яка переміщена з тимчасово окупованої території України, зобов'язати Фонд провести виплату матеріального забезпечення в зв'язку із тимчасовою втратою працездатності, вагітності та пологам в сумі 19057, 50 грн.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області адміністративний позов ОСОБА_2 до Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправними дій з тимчасової втрати працездатності - задоволено, а саме:

- визнано неправомірним та скасовано рішення Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного Фонду соціального страхування по тимчасовій втраті працездатності №2 від 27 квітня 2014 року про відмову в призначенні матеріального забезпечення особам, які переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

- зобов'язано Маріупольську міську виконавчу дирекцію Донецького обласного Фонду соціального страхування по тимчасовій втраті працездатності здійснити виплату ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,РНОКП НОМЕР_1) матеріального забезпечення в зв'язку із тимчасовою втратою працездатності, вагітності та пологам згідно листка непрацездатності АГУ №930224 від 18 квітня 2014 року в розмірі 19057 (дев'ятнадцять тисяч п'ятдесят сім) грн. 50 коп.

Стягнуто з Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного Фонду соціального страхування по тимчасовій втраті працездатності за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову у нарахуванні та виплаті матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності та допомоги по вагітності та пологах є протиправним, оскільки позивачка як особа, яка внутрішньо переміщена з тимчасово окупованої території та не реалізувала і не може реалізувати своє право на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», має право на отримання такої за фактичним місцем проживання, перебування, а тому порушене її право підлягає захисту.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивач мала можливість реалізувати свої права на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування». Фонд не має законних підстав сплачувати матеріальну допомогу, як внутрішньо переміщеній особі, оскільки ОСОБА_2 має статус внутрішньо переміщеної особи, а роботодавець з окупованої території не переміщений. В зв'язку із реєстрацією Регіональної філії ДП «Донецька залізниця», яке і має сплачувати вище вказану допомогу позивачу.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 16.01.2007 року працювала в ДП «Донецька залізниця» на посаді заступника начальника фінансового - економічного відділу служби матеріального технічного забезпечення (а. с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в неї народилась дитина - ОСОБА_3, та згідно наказу ДП «Донецька залізниця» від 01.12.2014 року вона знаходиться в відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 05.12.2014 року по 01.10.2017 року (а. с. 12, 14, 15, 16).

28.11.2014 року в зв'язку із проведенням в м.Донецьк антитерористичної операції ОСОБА_2 перемістилась з тимчасово окупованої території та зареєструвалась в Управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради згідно довідки № від 28.11.2014 року. (а. с. 11).

19 січня 2016 позивач звернулась до Фонду з заявою для отримання матеріального забезпечення за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, при цьому надавши пакет документів необхідних для надання даного виду допомоги (а.с.18).

Рішенням Фонду № 1 від 12.04.2014 року позивачу відмовлено у нарахуванні та виплати матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності відповідно до заяви від 19 січня 2016 року, посилаючись на п.15 Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду від 26 грудня 2014 року № 37 в зв'язку із певними недоліками зібраних документів (а.с.22).

ОСОБА_2 повторно звернулась до Фонду із заявою 25.04.2016 року, виправивши вказані недоліки в своїх документах. (а. с. 23-25)

Рішенням Фонду №2 від 27.04.2016 року позивачу відмовлено у нарахуванні та виплати матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності з посиланням на положення Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду від 26 грудня 2014 року № 37 (а. с. 28)

Колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» роботодавець зобов'язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 вказаного Закону застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Відповідно до ч.1 ст.31 вказаного Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Згідно п.3 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч.1 ст.7 вказаного Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Частиною 10 вказаної статті передбачено, що внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.

Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України.

Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26 грудня 2014 року № 37 затверджено Порядок надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (далі - Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку матеріальне забезпечення надається особам, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції (далі - застраховані особи), та отримувачам допомоги на поховання застрахованих осіб і які не реалізували свого права на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та не можуть реалізувати своє право на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку із переміщенням з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме, допомога по тимчасовій непрацездатності згідно з цим Порядком надається в разі настання страхового випадку до моменту переміщення застрахованої особи; допомога по вагітності та пологах згідно з цим Порядком надається в разі настання страхового випадку до моменту переміщення застрахованої особи, а також в разі настання страхового випадку протягом 30 тижнів з дати переміщення застрахованої особи.

За таких обставин, оскільки позивачка є особою, яка перемістилася з тимчасово окупованої території (страховий випадок настав до моменту переміщення застрахованої особи), та яка не отримала матеріального забезпечення (допомоги) по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах у зв'язку з переміщенням, а на час проведення антитерористичної операції порядок виплати матеріального забезпечення (допомоги) у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами для тимчасово переміщених осіб врегульовано Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та п. 3 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що порушені права позивачки підлягають захисту.

Позивач, відповідно до записів своєї трудової книжки, працювала на посаді заступника начальника фінансово - економічного відділу служби матеріально - технічного постачання, яка знаходиться на фінансуванні в Господарській службі ДП «Донецька залізниця».

ДП «Донецька залізниця» знаходиться в зоні проведення АТО, залишається юридичною особою, свої активи і зобов'язання до новоутвореного ПАТ «Укрзалізниця» воно не передавало, тому на момент виникнення страхового випадку є роботодавцем позивача, однак не здійснює ніякої діяльності.

Доводи апелянта про можливість звернення ОСОБА_2 до ПАТ «Укрзалізниця» за отриманням допомоги колегія судді не приймає, оскільки зазначені обставини спростовуються відповіддю Регіональної філії «Донецька залізниця» від 29.08.2016 року.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що рішення Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного Фонду соціального страхування по тимчасовій втраті працездатності №2 від 27 квітня 2014 року про відмову в призначенні матеріального забезпечення особам, які переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб'єктів владних повноважень ч.3 ст.2 КАС України та підлягає скасуванню.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2016 р. у справі № 266/1771/16-а- залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2016 р. у справі № 266/1771/16-а- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов