Справа № 727/7568/16-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/7568/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Семенка О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 січня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.

Представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною відмову у перерахунку пенсії та зобовязання відповідача виконати перерахунок пенсії в розмірі 86% суми заробітньої плати з урахуванням фіксованої індексації пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною відмову у перерахунку пенсії та зобов'язання відповідача виконати перерахунок пенсії в розмірі 86% суми заробітної плати з урахуванням фіксованої індексації пенсії.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в проведенні перерахунку раніше призначеної ОСОБА_3 за вислугу років та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3, з урахуванням всіх складових заробітної плати відповідно до довідки управління від 16 вересня 2016 року №9606/04, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, в розмірі 86% суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 21 вересня 2016 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодився з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову в частині відмови у задоволенні позовних вимог, зокрема щодо застосування фіксованої індексації пенсії та прийняти нову, якою позов в цій частині задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідач застосовує сталу суму індексації, хоча повинен її постійно збільшувати, адже обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив в її задоволенні відмовити, водночас апеляційну скаргу на оскаржуване рішення ними не подано .

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився . Про причини своєї неявки суд не повідомила.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки, апелянт оскаржує постанову суду І інстанції щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог, суд апеляційної інстанції переглядає дане рішення в межах апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що у зв'язку з виходом на пенсію позивачка подала заяву та відповідні документи для призначення їй пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723. Відповідач призначив позивачці пенсію та розрахував її розмір на підставі виданої роботодавцем довідки про заробітну плату, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 року № 19-11. Однак, форма довідки, що затверджена даною постановою, і на підставі якої відповідач виконав розрахунок пенсії, не включає усіх складових заробітної плати, які відповідно до чинного законодавства враховуються до розрахунку пенсії. Пенсійний фонд України прийняло постанови від 14.02.2011 року № 5-1 та від 04.09.2013 року № 15-1. Цими постановами затверджено нові форми довідок про заробітну плату, що включають всі складові заробітної плати, які передбачені чинним законодавством та визнано такою, що втратила чинність постанова правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 року № 19-11. Таким чином, при призначенні позивачці пенсії були враховані не всі складові її заробітної плати, а саме: не були враховані суми допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації грошових доходів. В результаті, розмір призначеної пенсії суттєво занижено.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що дії відповідача, пов'язані з нарахуванням та виплатою індексації суперечать чинному законодавству і є протиправними, оскільки суперечать вимогам Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", яка проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, яка установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення проводиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону, а саме з березня 2003 року (п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078).

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі пенсії. У частині п'ятій цієї ж статті вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1282-ХІІ (у редакції, яка діяла до 16 жовтня 2012 року) індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У редакції цієї ж статті Закону, чинній після 16 жовтня 2012 року, індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

За змістом статті 4 зазначеного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101 відсоток. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

З урахуванням змін у законодавстві, а саме внаслідок прийняття Закону від 24.12.2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" поріг індексації встановлюється на рівні 103 відсотків.

Відповідно до абзацу третього пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок) у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуваннями виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачується особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Із наведеної вище норми випливає, що доплата до пенсії позивача є складовою загальної суми пенсійної виплати, яка індексується.

Абзацом першим пункту 5 Порядку встановлено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Аналізуючи норми Закону України "Про Державний бюджет України" на 2015 рік та на 2016 рік, суд встановив, що для осіб, які втратили працездатність встановлюється прожитковий мінімум : з 1 січня 2015 року - 949 гривень, а з 1 вересня - 1074 гривні. Ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік" встановлює прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2016 року - 1074 грн., з 1 травня - 1130 грн., з 1 грудня - 1208 грн.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 4 Порядку частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Крім того, протягом 2015-2016 років відбувалось періодичне підвищення пенсій.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 Порядку, сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Отже, законами України про Державний бюджет України на відповідні роки встановлювався механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг.

Виходячи з цих підстав, колегія суддів вважає, що пенсія, яку отримає позивач, є об'єктом індексації, яка має нараховуватись щомісячно, за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101 відсоток, у частині, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для відповідних соціальних та демографічних груп населення. Отже, у 2015 році індекс інфляції споживчих цін, що перевищив поріг 101 відсоток, може бути застосованим для індексації пенсії тільки у місяці, що настає після опублікування індексу споживчих цін за попередній місяць, що слідує за базовим, але у зв'язку з тим, що вказаний місяць, коли може бути застосована індексація, збігається із підвищенням пенсії, відповідно до пункту 5 Порядку, індексація у базовому місяці не проводиться. Таким чином, підстав, які ґрунтувалися б на законі, для здійснення індексації пенсії немає.

Така позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України у справі №264/647/15-а від 17.02.2016 року та № 21-390а13 від 10.12.2016 року.

Новий порядок обробки зафіксованої індексації пенсій введений в дію з 01.05.2016 року. Розміри зафіксованої індексації, встановленої або перерахованої у період з 01.12.2015 року по 30.04.2016 рік не переглядалися.

Фіксована індексація встановлюється з 1 числа місяця перерахунку, у випадку, коли розмір підвищення призначеного розміру пенсії менше можливої поточної індексації у місяці перерахунку.

Фіксована індексація визначена як різниця між можливою поточною індексацією у місяці перерахунку та сумою підвищення пенсії. Розмір фіксованої індексації залишається незмінним у разі проведення подальших перерахунків, якщо не відбувається підвищення призначеного розміру пенсії.

Обчислений наростаючим підсумком з січня 2016 року індекс споживчих цін для проведення індексації не перевищив порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

До прийняття постанови Кабінету Міністрів України про порядок індексації грошових доходів населення із врахуванням змін до ст.4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року № 911 у січні, лютому 2016 року застосовувалися коефіцієнти індексації та розміри прожиткових мінімумів для проведення індексації пенсій, які були встановлені у грудні 2014 року.

Для забезпечення проведення індексації пенсій із врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року № 77 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 і від 9 грудня 2015 року № 1013 у березні, квітні 2016 року застосовувалися коефіцієнти індексації та розміри прожиткових мінімумів для проведення індексації пенсій, які використовувалися для індексації пенсій у лютому 2016 року.

У травні 2016 року зафіксувався базовий місяць, в якому значення індексу споживчих цін було прийнято за 1 або 100 відсотків, відповідно, у травні 2016 року відсутні підстави для проведення індексації пенсій.

Для забезпечення проведення індексації пенсій із врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року № 77 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 і від 9 грудня 2015 року № 1013" щодо проведення індексації пенсій у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджету Пенсійного фонду України, у червні, липні, серпні, вересні 2016 року індексація пенсій не проводиться.

Відповідно до пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, який застосовується з 01.12.2015 року, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік.

Отже, протягом 2015 року та по даний час проведення індексації наростаючим підсумком та виплата фактично нарахованих сум проводиться позивачу виключено у межах бюджетних асигнувань на вказані цілі, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України у п.2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п.2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Крім того, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п.3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, оскільки він є чинним та не скасований у встановленому законом порядку, а вимоги прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2014, 2015 та на 2016 роки" не визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.

Розмір та порядок такого підвищення пенсії визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Згідно з п.4 Порядку перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 року № 795, перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" проводиться шляхом збільшення заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, зазначеної у п.3 цього Порядку, на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік. Зазначений коефіцієнт визначається щороку у межах бюджету Пенсійного фонду України Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, Кабінет Міністрів України не визначив коефіцієнт зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, тому у відповідача відсутні правові підстави для здійснення позивачу перерахунку та виплати підвищення до пенсії згідно ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням показника зростання середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач виконує свої функції та обов`язки в межах повноважень, визначених Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районних у містах, а також у містах та районах, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486, керуючись діючим в Україні законодавством.

Крім того, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" з 01 квітня 2014 року дію ч.2 ст.42 Закону № 1058 зупинено до стабілізації економічної ситуації в країні.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що відповідач діяв в межах своєї компетенції та у відповідності до вимог наведених нормативно-правових актів, а тому відсутні підстави щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання останнього здійснити позивачу перерахунок та виплати підвищення до пенсії згідно ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням 20% показника зростання середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Також позивач одним з доводів апеляційної скарги визначає здійснення в подальшому нарахування та виплати індексації наростаючим підсумком.

З цього приводу суд апеляційної інсатнції зазначає, що неможливо зобов'язати відповідача вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення прав позивача у майбутньому.

Такі доводи апеляційної скарги щодо зобов'язання відповідача в подальшому здійснювати виплати не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення є результатам розгляду спору на підставі чинного правового регулювання, а тому прийняття рішення наперед може суперечити волі законодавчого органу щодо внесення змін до законодавства, яке по іншому маже регулювали спірні правовідносини.

Крім того, відсутні підстави вважати, що права позивача можуть бути порушені у майбутньому.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала буде складена в повному обсязі протягом п'яти днів.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5