Справа № 816/1743/16
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 р. Справа № 816/1743/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О,

в присутності:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Курило В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2016р. по справі № 816/1743/16

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, ДПІ у м. Полтаві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ф" від 23.05.2016 №5374-1304, на підставі якого позивачу нараховане податкове зобов'язання за платежем: "Земельний податок з фізичних осіб, 18010700" у розмірі 26541,74 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольниити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи позивач є власником частини нежитлового приміщення площею 319,6 кв.м. та 107,7 кв.м. у багатоквартирному жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 14-21, 28-33/.

ДПІ у м. Полтаві 23.05.2016 сформовано податкове повідомлення-рішення від 23.05.2016 №5374-1304, на підставі якого ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: "Земельний податок з фізичних осіб, 18010700" у загальному розмірі 26541,74 грн /а.с. 12, 36/.

Вважаючи вказане податкове-повідомлення рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності визначення ОСОБА_3 податковим органом податкового зобов'язання зі сплати земельного податку за 2016 рік у розмірі 26541,74 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції і вбачає підстави для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Так, положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.19-1.1.1 п.19-1.1 ст. 19 ПК України, контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів. Згідно з п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків.

В силу ст.206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст.270 Податкового кодексу України).

При цьому положеннями п. 271.1 ст. 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до ст.285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно п.286.5 ст.286 Податкового Кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Залученими до матеріалів справи копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджено, що право власності ОСОБА_3 на нежитлові приміщення площею 319,6 кв.м. та 107,7 кв.м. у багатоквартирному жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1, Полтавська область зареєстроване у встановленому законом порядку /а.с. 18, 21/.

Разом з цим, право власності чи користування на відповідну земельну ділянку за вказаною адресою позивачем не реєструвалось.

Однак, незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 названого Кодексу, обов'язок зі сплати земельного податку у позивача виник з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом України у постановах від 07.07.2015 року у справі №826/12388/13-а, від 24.11.2015 року у справі №826/14303/13-а та від 02.12.2015 року у справі №826/3130/15.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3, власником частини нежитлового приміщення площею 319,6 кв.м. та 107,7 кв.м. у багатоквартирному жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1 колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про о наявність у позивача обов'язку щодо сплати земельного податку згідно вимог Податкового кодексу України.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості посилань позивача на наявність підстав для звільнення його від сплати земельного податку особи з другої групи інвалідності, з огляду на наступне.

Відповідно до положень підпункту 281.1.1 пункту 281.1 статті 281 Податкового кодексу України від сплати податку звільняються інваліди першої і другої групи.

За змістом пункту 281.2 наведеної норми Податкового кодексу України звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на одну земельну ділянку за кожним видом використання у межах граничних норм: для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари; для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара; для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара; для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара; для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

Отже, визначені статтею 281 Податкового кодексу України випадки звільнення від сплати земельного податку не поширюються на власників об'єктів нежитлової нерухомості, у зв'язку з чим відсутні підстави для звільнення позивача, як особи з другою групою інвалідності, від сплати цього податку.

Разом з тим, дійшовши до обґрунтованого висновку про безпідставність доводів позивача про те, що останній не є платником земельного податку, суд першої інстанції не врахував, що контролюючим органом при здійсненні розрахунку податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб земельного податку безпідставно використано коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки 1 м.кв. земель комерційного призначення в центрі міста за 2016 рік у розмірі 2070,50 грн., з огляду на наступне.

Так, судовим розглядом встановлено, що при розрахунку земельного податку за адресою:АДРЕСА_1 податковим органом використано довідку Головного управління Держземагенства від 20.03.2015р. № 11-1604-0.5-346/2-15 та від 18.12.14 №04-25/5016, за інформацією якої здійснено розрахунок та встановлено, що відповідно до «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Полтави», із урахуванням коефіцієнта індексації, без визначення локальних коефіцієнтів, нормативна грошова оцінка земель комерційного призначення в центрі міста за 2016 рік становила 2070,50 грн. (1444.81 х 1,433 ).

Між тим, листом Головного управління держгеокадастру у Полтавській області №0-1604-99.5-30/2-17 від 13.01.2017 року повідомлено, що у зв'язку із відсутністю інформації про формування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 розрахувати нормативну грошову оцінку земельної ділянки та надати витяг неможливо.

В той же час, Головним управлінням держгеокадастру у Полтавській області проінформовано, що відповідно до «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель в АДРЕСА_1 об'єкт нерухомого майна, розташований в 05 економіко-планувальній зоні, де вартість одного квадратного метра земель із врахуванням коефіцієнта індексації за 2015 рік без визначення локальних факторів та коефіцієнта, який характеризує функціональне використання земель становить 676 грн. 64 коп. Відповідно Додатку 1 до пунктів 3.5, 3.7, 3.9. 3.10 Таблиці 1.1 Порядку, категорія земель за функцією використання землі комерційного використання становить 2,5. Таким чином, за згідно «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель в м. Полтава» розмір одного квадратного метра в 2016 році за адресою АДРЕСА_1 за функцією комерційного використання становить 1691,6 грн. (676,64* 2,5).

Отже, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, так як при проведенні розрахунку земельного податку ОСОБА_3 податковий орган не вірно визначив розмір земельного податку, що призвело до завищення суми податку, визначеного в оскарженому податковому повідомленні-рішенні №5374-1304 від 23.05.2016 року.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо безпідставності вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення з підстав відсутності в останнього обов'язку сплачувати земельний податок, водночас, передчасність твердження суду про відсутність правових підстав для визнання його протиправним та скасування як такого, що містить належний розрахунок податкового зобов'язання, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати, ухваливши нову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2016р. по справі № 816/1743/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 23 травня 2016 року №5374-1304.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.
Повний текст постанови виготовлений 23.01.2016 р.