Справа № 266/2397/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сараєв І.А.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року справа №266/2397/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-дповідача: Шишова О.О. суддів: Сіваченка І.В., Чебанов О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2016 р. у справі № 266/2397/16-а (головуючий І інстанції Сараєв І.А.) за позовом Голови Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_2 до Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Голова Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі -відповідач, апелянт,Фонд) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-5 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в сумі 204 грн.Крім того, позивач просив суд поновити строк оскарження та скасувати постанову заступника директора Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 29 від 27.05.2016 року.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 016 листопада 2016 року адміністративний позов було задоволено, а саме:

- поновлено Голові Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_2 строк на оскарження постанови заступника директора Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 29 від 27.05.2016 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

-постанову заступника директора Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 29 від 27.05.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності Голови Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за ч.1 ст.165-5 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу у розмірі 204 гривні - скасовано.

-справу про притягнення Голови Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-5 КУпАП - закрито.

Постанова мотивована тим,що постанова про накладення № 29 від 27.05.2016 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 не відповідає вимогам закону, не містить складу адміністративного правопорушення, винесена щодо особи, яка за посадою не є відповідальною за питання оцінки листків непрацездатності.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що згідно Акту планової перевірки Донецького окружного адміністративного суду № 59 від 18 травня 2016 року ОСОБА_2 було допущено порушення порядку використання коштів загальнообов'язкового соціального страхування в частині призначення та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності, який виданий з порушенням чинного законодавства, листок непрацездатності АГЛ № 662190 з 23.01.2015 по 11.02.2015 був виданий закладом охорони здоров'я, зареєстрованим у місті Донецьку і який на момент видачі листка непрацездатності не перемістився з населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому цей листок непрацездатності є недійсним і не створює правових наслідків.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що в травні 2016 року Виконавчою дирекцією Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було проведено планову перевірку використання страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, направлених на виплату допомоги та надання соціальних послуг застрахованим особам за період з 01.07.2012 по 31.12.2014 та дотримання порядку використання виділених коштів Фонду в період з 01.01.2015 по 31.03.2015 у Донецькому окружному адміністративному суді, якою встановлено факт порушення порядку використання коштів загальнообов'язкового соціального страхування в частині призначення та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності АГЛ № 662190 з 23.01.2015 по 11.02.2015 на суму 8941,56 грн.

На підставі результатів перевірки заступником директора Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 27.05.2016 року було винесено постанову №29 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_2,як голову Донецького окружного адміністративного суду було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-5 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в сумі 204 грн.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.165-5 КУпАП відповідальність за частиною першою вказаної статті настає за порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії позовної заяви та ухвали Луганського окружного адміністративного суду у справі № 812/897/16 за адміністративним позовом Донецького окружного адміністративного суду до Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення № 44 від 23.05.2016 року, яким Фонд зобов'язав Донецький окружний адміністративний суд повернути отримані кошти та застосував фінансові санкції на підставі того ж Акту перевірки від 18.05.2016 року за ті ж самі порушення, висновки Акту перевірки є спірними і розглядаються Луганським окружним адміністративним судом на відповідність фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства.

За змістом оскаржуваної постанови № 29 від 27.05.2016 року, позивач як голова Донецького окружного адміністративного суду допустив порушення порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування на загальну суму 8941,56 грн., а саме: в частині призначення та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності, який виданий з порушенням чинного законодавства.

При цьому в тексті оскаржуваної постанови відповідача мається посилання на Протокол засідання комісії із соціального страхування № 3 від 27.02.2015 року, тобто на рішення колегіального органу державного закладу, який приймав рішення про виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності.

За приписами частини 3 ст. 30 Закону встановлено, що рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Одже, питання визначення правильності видачі листків непрацездатності не відноситься до компетенції керівника підприємства, установи, організації, у якій діє комісія із соціального страхування як окремий уповноважений орган. Відповідно, прийняття рішення про відмову у призначенні матеріального забезпечення на підставі листка непрацездатності АГЛ № 662190 не входить у компетенцію позивача, як голови Донецького окружного адміністративного суду за посадою. А тому і покладення на нього як на голову суду персональної відповідальності за рішення колегіального органу державної установи, спеціально уповноваженого на прийняття рішень щодо правильності видачі листків непрацездатності, призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, не може вважатися правомірним.

Колегією суддів було перевірено матеріали справи та встановлено, що відповідачем суду не надано жодних доказів того, що Рішення комісії із соціального страхування Донецького окружного адміністративного суду № 3 від 27.02.2015 року якимось чином скасоване чи визнане недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Відповідно до п.п. 1.4. - 1.5 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 р. N 455 (далі - Інструкція), право видачі листків непрацездатності надається:

1.4.1. Лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров'я.

1.4.2. Лікуючим лікарям стаціонарів протезно-ортопедичних установ системи Міністерства праці та соціальної політики України.

1.4.3. Лікуючим лікарям туберкульозних санаторно-курортних закладів.

1.4.4. Фельдшерам у місцевостях, де відсутній лікар, а також на плаваючих суднах. Список цих фельдшерів затверджується щороку органами охорони здоров'я.

1.4.5. Лікуючим лікарям закладів охорони здоров'я незалежно від форми власності та лікарям, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці.

Згідно пп. 1.5 Інструкції визначений вичерпний перелік осіб, які не мають права видачі листків непрацездатності:

1.5.1. Лікарі:

станцій (відділень) швидкої медичної допомоги;

станцій переливання крові;

закладів судово-медичної експертизи;

бальнеогрязелікувальних, косметологічних та фізіотерапевтичних лікарень і курортних поліклінік;

будинків відпочинку;

туристичних баз;

зубопротезних поліклінік (відділень);

санітарно-профілактичних закладів.

Згідно пп. 1.8 Інструкції листок непрацездатності (довідка) видається і закривається в одному лікувально-профілактичному закладі, крім випадків доліковування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортних закладів.

Відповідно до п. 8.5 вказаної Інструкції, у разі виявлення порушень правил видачі, зберігання, обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, незадовільного стану експертизи тимчасової непрацездатності лікувально-профілактичний заклад може бути позбавлений права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, у встановленому порядку.

Колегія суддів звертає увагу Фонду на те, що відповідачем суду не надано будь-яких доказів того, що Комунальна лікувально-профілактична установа «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об'єднання» у встановленому порядку було позбавлене права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, станом на 27.02.2015 року, чи станом на 02.03.2015 року (дата, коли до Фонду був наданий відповідний розрахунок).

Щодо доводів апелянта про те, що норми пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей», яким передбачено міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 01.12.2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, є підставою для визнання листка непрацездатності АГЛ № 662190 таким, що виданий з порушенням норм чинного законодавства, колегія суддів відносится критично виходячи з наступного, чинним законодавством не визначено таких правових наслідків у разі невиконання засновником комунального лікувально-профілактичного закладу вимог вказаної постанови Кабінету Міністрів України. Пунктом 8.5 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 р. N 455, передбачений інший порядок позбавлення конкретного лікувального закладу права видавати листки непрацездатності, який у даному випадку Міністерством охорони здоров'я не дотриманий.

Також колегія суддів є не зрозумілі доводи апелянта про те, що правомірність винесення оскаржуваної постанови ґрунтується на листі Міністерства охорони здоров'я України № 3.14.-19/637-15/12618 від 21.04.2015 року, яким міністерство повідомило, що не має можливості контролювати порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян в медичних закладах, розташованих на тимчасово неконтрольованих територіях, оскільки вказаний лист був виданий Міністерством охорони здоров'я тільки у квітні 2016 року, а виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності АГЛ № 662190 була здійснена ще у березні 2016 року, а рішення про її виплату прийняте у лютому 2016 року, тобто до видання Міністерством охорони здоров'я України вказаного листа.

Колегія суддів має зазначити, що посилання апелянта на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон про забезпечення прав) не є правомірним, оскільки цей закон не розповсюджується на територію Донецької області, тобто не регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону про забезпечення прав, цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Згідно статті 3 вказаного Закону, для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції,що територія міста Донецьк, де зареєстрована Комунальна лікувально-профілактична установа «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об'єднання», не відноситься до тимчасово окупованих територій для цілей цього Закону. А тому і норми статті 9 цього Закону не можуть регулювати спірні правовідносини і якимось чином обмежувати права комунальних лікувально-профілактичних закладів на видачу листків непрацездатності до моменту виконання органами державної влади вимог п. 8.5 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 р. N 455 - тобто прийняття рішення про позбавлення конкретного лікувально-профілактичного закладу права видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає, що постанова заступника директора Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 29 від 27.05.2016 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб'єктів владних повноважень ч.3 ст.2 КАС України та підлягає скасуванню.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2016 р. у справі № 266/2397/16-а- залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 листопада 2016 р. у справі № 266/2397/16-а- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов