Справа № 750/12118/16-а
Суддя: Супрун О. П.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/112/17

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Супруна О.П.,

секретар Носенко М.Ю.,

за участю позивача, представника відповідача Покідько Н.П., третіх осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :
10 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов`язати управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради зареєструвати її місце проживання та місце проживання її дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Протокольною ухвалою суду від 04.01.2017 до участі у справі в якості третіх осіб залучені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на правомірність дій відповідача.

Треті особи вважають, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів від 16.04.1990 №107 «Про державне та індивідуальне будівництво» ОСОБА_4 , співробітнику Чернігівського райвідділу внутрішніх справ, який з сім`єю в складі 4 чоловік проживає по АДРЕСА_2 , виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва одноквартирних житлових будинків по АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м, та зобов`язано ОСОБА_4 після завершення будівництва житлового будинку квартиру АДРЕСА_3 здати згідно встановленого порядку (а.с. 5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.02.1983, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 13).

Як убачається зі змісту рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.11.2011 у справі №2/2506/3833/11 та заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.07.2016 у справі №750/5404/16-ц, 07.10.2005 прізвище ОСОБА_6 після одруження стало «Смирнова», а 14.02.2012 «Васюк».

За змістом положень частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Рішенням Чернігівської міської ради від 31.03.2016 № 6/УІІ-11 управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради визначено органом, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання осіб на території міста Чернігова. Здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб на території міста Чернігова розпочато управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру" - 05.04.2016 в Центрі надання адміністративних послуг м. Чернігова.

Питання реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюються Законами України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", "Про військовий обов`язок і військову службу", Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", а також Житловим Кодексом Української РСР, Цивільним і Сімейним кодексами України.

Відповідно до частини першої 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон) громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Згідно з частиною третьою ст. 6 Закону для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Відповідно до статті 10 Закону правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (далі Правила), встановлено, що ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Перелік документів, які особа подає для реєстрації місця проживання та порядок проведення реєстрації місця проживання встановлено пунктами 18 - 24 зазначених вище Правил реєстрації місця проживання.

Відповідно до підпункту 4 пункту 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Відповідно до пункту 11 Правил орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Як встановлено в ході судового розгляду та не заперечується позивачем під час її особистого усного звернення до управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради щодо порядку реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 , документів, які посвідчують право власності на цей будинок осіб, котрі, за словами позивача, є його власниками та надаватимуть відповідну згоду на реєстрацію місця проживання позивача, пред`явлено не було.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними

Отже, суд захищає вже порушене право позивача, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (стаття 70 КАС України).

За таких обставин, суд вважає, що позов поданий передчасно, оскільки позивачем не надано доказів її звернення до управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради з приводу реєстрації місця проживання, а також про відмову відповідача в цьому або про не розгляд відповідачем зави про реєстрацію місця проживання у порядку, встановленому Правилами.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до абзацу одинадцятого статті 3 Закону реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до частини другої та абзацу першого частини третьої статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно зі статтями 379 та 380 цього Кодексу житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них; житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів встановлено статтею 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів".

Як убачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №78310278 від 18.01.2017, право власності на будинок АДРЕСА_1 , в якому позивач вимагає зобов`язати відповідача зареєструвати її місце проживання та місце проживання її дітей, не зареєстроване.

На підставі викладеного, суд не розділяє думку третьої особи ОСОБА_4 про те, що він є власником зазначеного будинку відповідно до Закону України «Про власність» та може давати згоду на реєстрацію місця проживання позивача та її дітей.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради ознак неправомірності щодо позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 331, 379, 380 ЦК України, п. п. 1, 11, 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, ст. ст. 2, 69, 70, 94, 158 - 163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення у порядку, встановленому статтею 186 КАС України.

Повний текст постанови складений та оформлений 20.01.2017.
Суддя О.П. Супрун