Справа № 541/2210/16-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 р. Справа № 541/2210/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Миргородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07.11.2016р. по справі № 541/2210/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Миргородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Миргородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 12.09.2016р. серії АА №081695 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 165-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 680,00 грн. з підстав відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 165-1 КУпАП.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07.11.2016р. адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії АА №081695 від 12.09.2016р. винесену заступником начальника Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в сумі 680 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне зясування судом першої інстанції обставин справи.

Позивач не скористалась своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 12.09.2016р. на ОСОБА_1, як на фізичну особу-підприємця головним державним інспектором сектору адміністрування єдиного соціального внеску управління податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_2 складено протоколи про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.165-1 КУпАП за несвоєчасну сплату ЄСВ за червень 2016р. в сумі 304,80 грн. по терміну сплати 20.07.2016р., який сплачено 19.08.2016р. та за липень 2016р. в сумі 303,80 грн. по терміну сплати 22.08.2016 року, який сплачено 31.08.2016р. (а.с.3-4).

12.09.2016р. на підставі вказаних протоколів заступником начальника Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_3 притягнуто позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 3 ст. 165-1 КУпАП у виді штрафу на користь держави в сумі 680 грн. (а.с.5).

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що після з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд не вбачає у діях позивача наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 165-1 КпАП України.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у звітах форма Д-4 "Про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) зарахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів" нараховано загальну суму єдиного внеску, що підлягає сплаті: за червень 2016р. в розмірі 319,0грн., за липень 2016р. в розмірі 319,00 грн.

Відповідно до абз. 1 п. 8 ст. 9 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Отже, термін сплати єдиного внеску для позивача за червень 2016р. - 20.07.2016р., за липень 2016р. - 22.08.2016р.

Судом встановлено, що згідно з платіжним дорученням від 19.07.2016р. вказано рахунок №1620 та в кодовому рядку зазначено код платежу (для фізичних осіб-підприємців, спрощена система оподаткування).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення від 19.07.2016р., підписом в платіжному документі страхувальник ствердив, що перевірив та підтверджує правильність зазначених реквізитів (а.с. 6).

З наявної в матеріалах справи роздруківки даних з ІКП СГД-ФО ОСОБА_1 несвоєчасно проведено сплату ЄСВ за червень 2016р. в сумі 320,0 грн. згідно платіжного доручення від 19.08.2016р.; за липень 2016р. в сумі 330,0 грн. згідно платіжного доручення від 31.08.2016р.

Так, відповідно до п. 6 ст. 25 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином в результаті черговості зарахування платежів, а саме погашення наявного боргу, який обліковувався за позивачем по ЄСВ виникла несвоєчасна сплата за граничними термінами сплати поточних платежів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з ч. 2 ст. 25 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з ч. 11 ст. 9 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 13 ст. 9 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем доведено правомірність винесеної ним оскаржуваної постанови від 12.09.2016р. серії АА №081695, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Таким чином, через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції, з прийняттям нової постанови, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Постанова суду першої інстанції від 07.11.2016р. не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому підлягає скасуванню з підстав, визначених п.1,4, ч.1 ст.202 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 1,4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Миргородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області задовольнити.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07.11.2016р. по справі № 541/2210/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Миргородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 24.01.2017 р.