Справа № 807/219/16
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження у адміністративній справі

19 січня 2017 рокум. Ужгород№ 807/219/16

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі:

головуючої судді - Скраль Т.В.,

при секретарі - Стенавській А.М.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача 1: Тячівська районна державна адміністрація - представник в судове засідання не з"явився,

відповідача 2: приватний нотаріус Гунда Анжеліка Михайлівна - в судове засідання не з'явилася,

відповідача 3: Головне територіальне управління юстиції в Закарпатській області - представник не з"явився,

третя особа 1: ОСОБА_3,

третя особа 2: Територіальна громада сіл Ганичі і Солоне - представники в судове засідання не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за зміненим адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, Приватного нотаріуса Гунда Анжеліки Михайлівни, Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, за участю третіх осіб - ОСОБА_3, Територіальної громади сіл Ганичі і Солоне про скасування рішення державного реєстратора та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2016 року, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, Приватного нотаріуса Гунда Анжеліки Михайлівни, Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, за участю третіх осіб - ОСОБА_3, Територіальної громади сіл Ганичі і Солоне, якою згідно уточнених позовних вимог просить суд: вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за номером 2920112 про реєстрацію права власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 за територіальною громадою сіл Ганичі і Солоне і зобов'язати державного реєстратора поновити (зареєструвати) право власності за попереднім власником ОСОБА_3.

19 січня 2017 року, в судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання, щодо юрисдикції адміністративного суду у даній справі.

Позивач та третя особа ОСОБА_3 заперечили, вказують на правильне визначення адміністративної юрисдикції, настоюють на розгляді даної категорії справи Закарпатським окружним адміністративним судом.

Інші сторони та учасники в судове засідання не з'явилися. Про час та дату слухання справи повідомлялися належним чином, докази наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про закриття провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного.

25 листопада 2016 року Ухвалою суду витребувано докази від сектору державної реєстрації Тячівської державної адміністрації на підставі яких було прийнято державним реєстратором по об'єкту нерухомості 44 (прийняті рішення №6889241, 6892816 від 17.10.2013 року).

У витребуваній судом реєстраційній справі наявне тільки рішення № 6877849 про держану реєстрацію 17 жовтня 2013 року права власності на спірний будинок за ОСОБА_3 та рішення приватного нотаріуса № 6889241 від 17 жовтня 2013 року за яким проведено держану реєстрацію права власності (форма власності комунальна) розмір частки 1 на житловий будинок АДРЕСА_1 за суб'єктом Територіальна громада сіл Ганичі й Солоне Тячівського району.

В обґрунтування позову як на підставу скасування рішення про державну реєстрацію позивач посилається на рішення Тячівського районного суду від 26 серпня 2015 року по цивільній справі №307/155115-ц, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 17 жовтня 2013 року, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М, в реєстрі за №3334, укладеного між ОСОБА_3 як продавцем з однієї сторони та територіальною громадою сіл Ганичі та Солоне, Тячівського району, як покупцем з другої сторони, згідно якого ОСОБА_3 продала територіальній громаді сіл Ганичі та Солоне, Тячівського району житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, у зв"язку з тим, що на момент укладення вказаного договору в житловому будинку був зареєстрований неповнолітній. Однак відділом державної реєстрації речових прав відмовлено в поновленні попередньої реєстрації, через те, що в рішенні Тячівського районного суду відсутній припис про скасування реєстрації будинковолодіння за територіальною громадою через не пред'явлення такої позовної вимоги і не дослідження даного питання судом.

Відповідно до частини другої ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права власності на квартиру, а тому в даному випадку виникає спір про право, який повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, так як предмет спору в даній справі безпосередньо пов'язаний із цивільними правовідносинами.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень законодавства, судової практики, змісту та суті позову, суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України: юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України: юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, як слідує із адміністративного позову, власником на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за територіальною громадою сіл Ганичі і Солоне. Крім того, як стверджує позивач він звернувся в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 до відділу державної реєстрації речових прав із заявою про скасування реєстрації названого будинковолодіння за територіальною громадою та у зв'язку із наявністю судових рішень про визнання недійсними договору купівлі-продажу.

Правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права власності на житловий будинок, а тому в даному випадку виникає спір про право, який повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, так як предмет спору в даній справі безпосередньо пов'язаний із цивільними правовідносинами.

Окрім цього, беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного суду України від 29 березня 2016 року № 21-5430а15 та від 14 червня 2016 року № 21-41а16.

Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2016 року № 21-5430а15, де колегія суддів Судової палати в адміністративних справах та Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір про визнання незаконним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, згідно з яким, вирішено питання щодо права власності - підлягає розгляду у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2016 року та від 14 червня 2016 року, у відповідності до ст. 244 - 2 КАС України є обов'язковою до застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спір про скасування рішення чи реєстраційного запису суб'єкта владних повноважень, згідно з яким, вирішено питання щодо права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо), має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Оскільки, відповідачем по даній справі є Державний реєстратор, а також, враховуючи ту обставину, що предмет спору стосується цивільного права, саме права власності третьої особи на будинок, дана справа підсудна місцевому загальному суду та має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, порушені права і інтереси осіб підлягають захисту в порядку цивільного судочинства з урахуванням п.10 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, яка визначає одним із способів захисту цивільного права визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України, встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч.2 ст.157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відповідно до ч.3 ст.157 КАС України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі - не допускається.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст.160, 165, ч. 1 ст. 244 - 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі № 807/219/16 за позовом ОСОБА_1 до Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, Приватного нотаріуса Гунда Анжеліки Михайлівни за участю третіх осіб - ОСОБА_3, Територіальної громади сіл Ганичі і Солоне - про скасування рішення державного реєстратора та зобов'язання вчинити певні дії - закрити, у зв'язку із неналежність розглядати дану справу в порядку адміністративного судочинства.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції)

Суддя Т.В. Скраль