Справа № 369/8954/16-а
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/8954/16-а
Провадження № 2-а/369/599/16
ПОСТАНОВА

іменем України

08.12.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 9 роти 3 батальйону у УПП в місті Києві ДПП лейтенанта поліції Квітницького Андрія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду із позовом до Інспектора 9 роти 3 батальйону у УПП в місті Києві ДПП лейтенанта поліції Квітницького Андрія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідачем було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та складено постанову про накладення штрафу у розмірі 510 грн. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, та підлягає скасуванні, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, а при винесенні постанови не брались до уваги його пояснення. Також зазначив, що 15 квітня 2016 року він рухався на автомобілі Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Вадима Гетьмана, 38-44 в бік вул. Польова. Відповідач зупинив його та звинуватив у тому, що під час руху він здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.11. Відповідачем було складено стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення та складено постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 510 грн, згідно якої він порушив п.17.1 ПДР . Вважає постанову винесену з порушенням норм чинного законодавства. Тому просив суд скасувати постанову ПСЗ №022052 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510,00 грн, а також закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 17.1 Правил дорожнього руху України, Затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 визначено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

15 квітня 2016 року інспектором 9 роти 3 батальйону у УПП в місті Києві ДПП лейтенантом поліції Квітницьким Андрієм Олександровичем винесено постанову серії ПС3 №022052 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

В постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що водій Volkswagen Tovareg, державний номерний знак НОМЕР_1. 15 квітня 2016 року о 10 год. 45 хв. на вул. В.Гетьмана, 38-44 в м.Києві. рухаючись в бік вул. Польова здійснив рух по смузі для маршрутних ТЗ, позначеній знаком 5.11 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів», чим порушив п.17.1 ПДР України.

При розгляді справи судом встановлено,що ОСОБА_1 з постановою не був згоден.

Згідно вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності покладається на посадову особу. Таких доказів і обґрунтувань притягнення позивача до відповідальності відповідач суду не надав, і в постанові, оскаржуваній позивачем, такі відомості не зазначені.

Оскільки водій був не згоден з порушенням, то це відповідно до ч.5 ст. 258 КУпАП вимагало складення протоколу про адміністративне правопорушення та збирання і фіксацію доказів. Відповідач дані вимоги закону не виконав, принаймні ні протоколу, ні інших даних, які б вказували на його складення суду не представив.

Відповідач не вказав на наявність доказів на підтвердження вини водія, на порушення ним ПДРУ і на спростування стверджень позивача щодо його невинуватості.

Враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУПАП і Конституцією України, і обов'язок довести вину особи, суд дійшов висновку про недоведеність вчинення позивачем даного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУПАП, за яке винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що разом з ОСОБА_1 15 квітня 2016 року рухались на автомобілі ОСОБА_1 по вул. В.Гетьмана, під'їжджаючи до вул. Польової, ОСОБА_1 з метою здійснення поворот оту на вул. Польова здійснив виїзд на смуху для руху маршрутних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі. У даній справі про адміністративне правопорушення, окрім постанови про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, інших доказів, які встановлювали б факт вчинення останнім правопорушення, не міститься. До матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано жодних доказів (матеріалів фото- та відео фіксації на підтвердження факту, що правопорушення дійсно мало місце).

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пленум Верховного Суду України у свої постанові № 14 від 23 12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що зміст постанови мас відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП та, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідач при складанні протоколу і в послідуючому при винесенні постанови не зазначив доказів, які підтверджують вину позивача у порушенні ним правил дорожнього руху.

При таких обставинах, які встановлені у судовому засіданні, з урахуванням недоведеності вчинення водієм (позивачем) дій, що сприйняті відповідачем як порушення ПДР і як адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУПАП, а також при відсутності складеного адміністративного протоколу, складення якого у даному випадку було необхідним, оспорювана позивачем постанова вважається незаконною і підлягає скасуванню.

Зважаючи на той факт що, відповідач не надав інших доказів правомірності свого рішення, що є його обов`язком відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, будь-який сумнів тлумачиться на користь особи, що притягається до відповідальності, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому позов підлягає задоволенню, а винесена постанова - скасуванню.

Положеннями ст.ст.99, 100 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Із врахуванням встановлених в судовому засіданні вищезазначених обставин, наявні підстави для визнання поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, при цьому суд враховує, що право на судовий захист входить до переліку тих прав, що захищаються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 6 Конвенції закріплює право на справедливий суд, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, при цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень, здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є визначеним Конвенцією змістом поняття доступу до правосуддя.

Керуючись ст.ст.8, 9, 160, 162 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 9 роти 3 батальйону у УПП в місті Києві ДПП лейтенанта поліції Квітницького Андрія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови від 15 квітня 2016 року про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову серії ПСЗ № 022052 від 15 квітня 2016 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 122 КУпАП.

У решті позовних вимоги відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.С.Пінкевич