Справа № 826/3275/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 січня 2017 року № 826/3275/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. розглянув у порядку письмового провадження справу

за позовомОСОБА_1
до треті особи:Головного управління Національної поліції у м.Києві, Атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції у м.Києві Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, Професійна спілка атестованих працівників органів внутрішніх справ України, Міністерство внутрішніх справ України
провизнання незаконним та скасування рішення, наказу про звільнення, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м.Києві, Атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції у м.Києві, треті особи: Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, Професійна спілка атестованих працівників органів внутрішніх справ України, Міністерство внутрішніх справ України, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м.Києві, прийняте 24.12.2015 р., відповідно до якого майор поліції ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м.Києві від 29.01.2016 р. № 71 о/с щодо особового складу в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції через службову невідповідність згідно з п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

3. Зобов'язати Головне управління Національної поліції у м.Києві поновити майора поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на попередній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані формальністю проведення оцінки позивача атестаційною комісією, непрозорістю процесу атестування, у зв'язку із чим атестацію та звільнення позивача проведено неправомірно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, оскільки атестаційною комісією не було всебічно оцінено його ділові, професійні та моральні якості, у зв'язку із чим зроблено протиправний висновок про невідповідність позивача займаній посаді.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що звільнення позивача відбулося в порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представники відповідача 2, третіх осіб 1, 3 в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили. Заперечень або пояснень по суті заявлених позовних вимог не надали.

Представник третьої особи 2 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги повністю.

Зважаючи на неявку в судове засідання представників відповідача 2, третіх осіб 1, 3 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 15.05.2000 року по 05.10.2001 рік перебував на службі в Збройних Силах України.

З 08.04.2002 року по 06.11.2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до Наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 06.11.2015 року № 1038 о/с щодо особового складу, згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника Голосіївського районного управління звільнено 06.11.2015 року в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку в інші міністерства, відомства (організації).

Відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07.11.2015 року № 31 о/с щодо особового складу, згідно пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1, який мав спеціальне звання «майор міліції», призначено 07.11.2015 року заступником начальника Голосіївського управління поліції з присвоєнням спеціального звання «майор поліції».

У період з 19.11.2015 р. по 24.12.2015 р. позивачем пройдено тестування та атестування, визначені «Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1465 від 17.11.2015 року, а саме:

- 19.11.2015 року - тестування на загальні здібності та навички, в ході якого позивач набрав 13 балів та тестування на знання законодавчої бази (професійний тест), під час якого набрав 17 балів, загалом 30 балів;

- 11.12.2015 року - тестування на благонадійність (тести «MIDOT»), результати проходження якого оголошені не були.

24.12.2015 року позивач був запрошений для проведення співбесіди атестаційною комісією Головного управління Національної поліції у місті Києві, яка проходила за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 54.

06.01.2015 року позивача було ознайомлено із висновком атестаційної комісії, відповідно до якого займаній посаді він не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. При цьому, без повідомлення підстав в отриманні копії даного висновку позивачу було відмовлено.

В подальшому на підставі наказу Головного управління Національної поліції у місті Києві від 29.01.2016 року № 71 о/с щодо особового складу майора поліції ОСОБА_1, заступника начальника Голосіївського управління поліції, звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Вважаючи наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві від 29.01.2016 року № 71 о/с щодо особового складу, яким майора поліції ОСОБА_1, звільнено зі служби в поліції через службову невідповідність, незаконним та безпідставним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1, ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року N 580-VIII (надалі - Закон N 580-VIII) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону N 580-VIII атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування закріплені у п. 3 розділу І Інструкції № 1465.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 57 Закону N 580-VIII атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Тобто, як вбачається з вище викладених норм, прийняття рішення про проведення атестації щодо конкретного поліцейського та проведення атестації може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, вище перелічені підстави для проведення атестації з метою вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема, за фізичним станом, у зв'язку із хворобою, неналежною професійною підготовкою, порушенням порядку та правил несення служби. Проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є можливістю у той чи інший спосіб залишення на службі та, як крайній захід, звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, виходячи із професійних, моральних і особистих якостей.

Вище викладене узгоджується із висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 11 березня 2014 року №21-13а14.

Відповідно до пп. 2 п. 1 розділу IV Інструкції № 1465 організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають: складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про підстави проведення атестування, зокрема, наказу про проведення атестації ОСОБА_1, у якому повинні бути посилання на те, що атестування проводиться у зв'язку з наявністю підстав (передумов) для вирішення питання про призначення позивача на вищу посаду, заміщення якої здійснюється без проведення конкурсу чи для вирішення питання про його переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Вказані відомості також відсутні і в атестаційному листку.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07.11.2015 року № 31 о/с щодо особового складу, згідно пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1, який мав спеціальне звання «майор міліції», призначено 07.11.2015 року заступником начальника Голосіївського управління поліції з присвоєнням спеціального звання «майор поліції».

З пояснень відповідача вбачається, що присвоєння позивачу спеціального звання, яке він мав в органах внутрішніх справ здійснювався в порядку переатестування, що передбачено п. 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону N 580-VIII та не свідчить про призначення його на посаду у даному порядку.

З огляду на викладене, представник відповідача зазначає, що позивача було взято на службу за окремим порядком та призначено на посаду тимчасового штату.

Разом з тим, суд не приймає до уваги вказані доводи представника відповідача, оскільки чинним законодавством не передбачено чіткий механізм прийняття на тимчасову посаду в порядку переатестації. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази затвердження тимчасового штату та існування його взагалі, зокрема, в наказі № 1о/с від 07.11.2015 р. не має жодного посилання на те, що вказана посада є тимчасовою до прийняття рішення про переатестацію позивача. Окрім того, призначення на тимчасову посаду не є самостійною підставою для проведення переатестації.

Порядок призначення на посади поліцейських працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, визначений у п. 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до яких працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Отже, п. 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" не передбачає проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції визначені у ст.ст. 49, 61 Закону України "Про Національну поліцію", серед яких, зокрема, досягнення 18 років, наявність повної загальної середньої освіти, відповідність рівня фізичної підготовки вимогам, що затверджені Міністерством внутрішніх справ України.

Натомість, завданням атестування, згідно з ч. 1 ст. 57 Закону N 580-VIII, є оцінка ділових, професійних, особистих якостей поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівні, фізична підготовка. Перелік обставин, що підлягають дослідженню під час атестування є ширшим, ніж передбачений ст.ст. 49, 61 названого Закону.

Крім того, ст. 57 Закону N 580-VIII передбачає проведення атестування поліцейських - тобто громадян України, які відповідно до ч. 1 ст. 17 вказаного Закону склали Присягу поліцейського, проходять службу на відповідних посадах у поліції і яким присвоєно спеціальне звання поліції.

Застосування процедури атестування щодо кандидатів на посаду поліцейського, у тому числі тих, які приймаються на службу в поліції відповідно до п. 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", не передбачено.

Згідно з ст. 58 вказаного Закону призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку) за умови успішного виконання службових обов'язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Доказів перебування позивача на одній з посад, передбачених ч. 2 ст. 58 Закону N 580-VIII, відповідачі не надали.

Відповідно до ст. 8 Закону N 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Вичерпний перелік підстав для проведення атестування визначений у ч. 2 ст. 57 вказаного Закону.

Частиною 4 ст. 57 Закону N 580-VIII визначено особу, яка за наявності законодавчо визначених підстав уповноважена видати розпорядчий документ про проведення атестування.

З огляду на викладене представником відповідача не надано жодного доказу, який би свідчив про наявність підстав про проведення атестування відповідно до вимог N 580-VIII.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу IV Інструкції № 1465 організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Отже, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені частиною другою статті 57 Закону N 580-VIII .

Відповідно до пункту 5 розділу I Інструкції № 1465 атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції № 1465 визначено, що у Національній поліції України створюються такі атестаційні комісії:

1) центральні атестаційні комісії, персональний склад яких затверджується наказом Національної поліції України.

До повноважень центральних атестаційних комісій належить проведення атестування всіх поліцейських;

2) атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України.

До повноважень атестаційної комісії органу поліції належить проведення атестування поліцейських відповідних органів поліції.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 1465 до складу атестаційних комісій входять: 1) у центральних атестаційних комісіях: голова комісії - Голова Національної поліції України або його перший заступник, або заступник; секретар комісії - особа, яку визначає Голова Національної поліції України.

У разі відсутності голови (секретаря) атестаційної комісії його обов'язки виконує член атестаційної комісії, який обраний більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Інструкції № 1465 до зазначених вище атестаційних комісій можуть бути включені працівники підрозділів кадрового забезпечення, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, практичної психології та інші працівники апарату Національної поліції України чи органу поліції, а також за згодою народні депутати України, працівники МВС, громадських, правозахисних організацій, представники проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації.

Кандидати з числа народних депутатів України, працівників МВС, громадських, правозахисних організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації включаються до складу атестаційних комісій за пропозиціями, які були отримані після розміщення відповідних оголошень на офіційних сайтах МВС чи органів поліції, та за наявності їхньої згоди.

На підставі вказаних норм Інструкції № 1465 Атестаційною комісією № 4 було проведено співбесіду із позивачем, про що складено протокол від 24.12.2015 р. ОП № 24/12/15-3.

Як зазначає представник відповідача, під час проведення співбесіди комісією було досліджено атестаційний лист, декларація про доходи, послужний список (форма № 1), інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади».

За результатами розгляду вищевказаних документів, проведеної співбесіди та обговорення наявних документів, атестаційною комісією було прийнято рішення більшістю голосів, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби у поліції через службову невідповідність, про що складено протокол № 23/12/15-1 від 23.12.2015 р.

Однак, суд не може погодитися з такими висновками відповідача, оскільки приймаючи рішення про невідповідність займаній посаді та звільнення, відповідачем не було враховано та використано жодних відомостей, які свідчать про особисті, ділові та професійні якості позивача, про освітньо-кваліфікаційні якості, фізичну підготовку, відомості щодо оцінки перспектив службової діяльності у Національній поліції, відомостей про заохочення, просування по службі, наявність дисциплінарних стягнень.

В матеріалах справи відсутні положення, інструкції, інші документи, які свідчать, що використаного обсягу матеріалів під час оцінювання було достатньо для прийняття рішення про невідповідність його займаній посаді та звільнення, зокрема, який необхідний обсяг відомостей, матеріалів чи інших даних необхідний для прийняття рішення щодо відповідності займаній посаді.

Окрім того, на думку суду, атестація позивача мала формальний характер, оскільки за наслідками її проведення неможливо оцінити в повній мірі особисті та професійні якості особи, проходження служби в цілому.

При цьому, відповідачем не доведено, що позивач під час проходження служби не дотримувався вимог присяги, нехтував інтересами служби, не виконував покладені на нього як на працівника органів внутрішніх справ обов'язки, мав не зняті дисциплінарні стягнення тощо для встановлення юридичних фактів, які могли призвести до висновків про невідповідність позивача займаній посаді.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що протягом служби в органах внутрішніх справ, позивач зарекомендував себе з позитивної сторони. До виконання службових обов'язків ставився добросовісно, старанно. Добре знає нормативно-правові акти МВС України, які регламентують діяльність органів внутрішніх справ та Закон України «Про Національну поліцію», правильно їх застосовує у практичній діяльності. При виконанні службових обов'язків не рахується з особистим часом, працює над підвищенням свого професійного рівня. Свій досвід охоче передає молодим фахівцям.

З початку року ОСОБА_1 обіймав посаду заступника начальника - начальника поліції громадської безпеки Голосіївського районного управління. Під його безпосереднім керівництвом працівниками міліції громадської безпеки розкрито 174 злочинів, встановлено 6 адміністративних наглядів за ініціативою міліції, розшукано 4 особи, які переховувалися від слідства та суду, складено 970 адміністративних протоколів, в тому числі 80 за ст. 187 КУпАП та 200 за ст. 173-2 КУпАП. Дільничними інспекторами здійснено обхід 13717 помешкань громадян під час яких вручалися візитки та пам'ятки про попередження квартирних крадіжок, грабежів та інших злочинів.

Також протягом 2015 року позивач організовував забезпечення охорони громадського порядку під час проведення масових заходів політичного, культурно-масового та охоронного характеру на території м.Києва.

Значну увагу приділяє зміцненню дисципліни і законності серед особового складу та вимагає цього від керівників середньої ланки. Постійно здійснює контроль за виконанням планових питань, нормативних документів тощо.

Протягом судового розгляду справи відповідачем не доведено, що при прийнятті рішення про невідповідність займаній посаді враховувалися обов'язкові критерії відповідно до п. 16 розділу IV Інструкції, а також, що за сукупністю оцінки усіх критеріїв ОСОБА_1 зарекомендував себе як некваліфікований працівник.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає, що рішення (висновок) Атестаційної комісії щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність прийнято без урахування професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів працівника, його фізичної підготовки.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону N 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через службову невідповідність.

Визначення поняття "службова невідповідність" норми Закону не містять. Поряд з цим, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського, та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість. Тобто, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку та правил несення служби тощо.

Оскільки, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є встановлення можливості залишення на службі та, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, у контексті розуміння норм Закону N 580-VIII та Інструкції № 1465, звільнення через службову невідповідність може бути застосовано як вид дисциплінарного стягнення, про що зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2014 року №21-13а14.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону N 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

На момент прийняття оскаржуваних рішення та наказу Дисциплінарного статуту Національної поліції України не затверджено, а тому, керуючись аналогією закону, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут ОВС).

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту ОВС, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, зокрема, у вигляді звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до порядку накладання дисциплінарних стягнень, визначеного у ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Отже, на переконання суду, поліцейський може бути звільнений через службову невідповідність на підставі п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону N 580-VIII тільки у крайньому випадку та за умови дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Однак, під час судового розгляду справи відповідачем не доведено неможливості залишення ОСОБА_1 на службі в поліції, необхідності застосування крайньої міри у вигляді звільнення та порядку дотримання накладання дисциплінарного стягнення.

При цьому, суд звертає увагу на відсутність у матеріалах справи доказів, які б вказували на невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, наприклад, акту відповідного службового розслідування, документів, що характеризують його із негативної сторони або вказують на його низький професійний рівень.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Отже, відповідачем не наведено наявності підстав, що передбачені частиною другою статті 57 Закону N 580-VIII для проведення атестації позивача. Також, не надано доказів, які б підтверджували, що щодо позивача виявлено ознаки службової невідповідності.

Згідно із ст.40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки № 076100 від 10.02.2016 р., виданої державною установою медичного об'єднання МВС України по м.Києву, позивач перебував на лікарняному з 28.01.2016 р. по 10.02.2016 р.

Таким чином, позивача було звільнено в період його перебування на лікарняному, що є протиправним.

Водночас, суд відхиляє посилання позивача на те, що його звільнено без згоди профспілки, оскільки доказів того, що він входив до складу останньої позивачем не надано.

З урахуванням вище викладеного, беручи до уваги протиправність проведення атестації та безпідставність рішення Атестаційної комісії, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 через службову невідповідність за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону відбулося незаконно, а тому рішення Атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції у м.Києві від 24.12.2015 р. та оскаржуваний наказ в частині звільнення ОСОБА_1, суд вважає протиправними та, як наслідок, такими, що підлягають скасуванню, у зв'язку із чим ОСОБА_1 належить поновити на посаді заступника начальника Голосіївського управління поліції з 01.02.2016 р.

Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що негайному виконанню підлягає постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Голосіївського управління поліції з 01.02.2016 р.

Згідно пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Згідно довідки про середню заробітну плату ОСОБА_1 заробітна плата за листопад 2015 року (21 робочий день) становить 5 460,00 грн., за грудень 2015 року (23 робочих днів) - 8 185,71 грн., що разом становить 13 645,71 грн. за 44 робочих днів.

13 645,71:44=310,12 грн., тобто середньоденна заробітна плата в період вимушеного прогулу складає 310,12 грн.

Період вимушеного прогулу склав з 01.02.2016 р. по 18.01.2017 р., а саме, з урахуванням листів Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 р. N 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та від 05.08.2016 р. N 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік»: (лютий (21), березень (22), квітень (21), травень (19), червень (20), липень (21), серпень (22), вересень (22), жовтень (20), листопад (22), грудень (22), січень (13) =245 днів.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, з урахуванням загальної кількості робочих днів за період з 01.02.2016 р. по 18.01.2017 - 245 (кількість робочих днів вимушеного прогулу)* 310,12 (середньоденний заробіток) у розмірі 75 979,40 грн.

Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що негайному виконанню підлягає постанова суду в частині стягнення із Головного управління Національної поліції у м.Києві середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, що дорівнює 6 822,85 грн. та поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Голосіївського управління поліції з 01.02.2016 р.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 цього ж Кодексу).

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені відповідачем у запереченнях на позов, не спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69 - 71, 94, 160- 163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м.Києві, прийняте 24.12.2015 р., відповідно до якого майор поліції ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м.Києві від 29.01.2016 р. № 71 о/с щодо особового складу в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції через службову невідповідність згідно з п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

4. Поновити майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді заступника начальника Голосіївського управління поліції ГУ НП у м.Києві з 01 лютого 2016 року.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції у м.Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2016 р. по 18.01.2017 р. у розмірі 75 979,40 гривень.

6. Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді заступника начальника Голосіївського управління поліції ГУ НП у м.Києві з 01 лютого 2016 року та стягнення з Головного управління Національної поліції у м.Києві середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, що дорівнює 6 822,85 гривень.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання її повного тексту особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук