Справа № 806/417/15
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Житомир справа № 806/417/15

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Семенюка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Лисайчука А.О.,

представників позивача Таргонського М.М., Корзун Т.В., представника відповідача Шклярчук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Біо мед скло" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 19.01.2015 р. №, №, №, №,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення № від 19.01.2015 року, № від 19.0.12015 року, № від 19.01.2015 року, № від 19.01.2015 року.

В обґрунтування позову зазначає, що з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями ПАТ "Біо мед скло" не погоджується, вважає їх неправомірними та такими, що винесені у порушення вимог податкового законодавства, так як підприємство діяло у чіткій відповідності до норм Податкового кодексу України.

У зв'язку із вибуттям Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, суд допустив її заміну правонаступником Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області

Представники позивача в судовому засіданні просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву (т.1 а.с.141-145), пояснивши, що спірні податкові повідомлення - рішення винесені відповідно до вимог чинного податкового законодавства на підставі висновків акту перевірки, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Проаналізувавши дослідженні докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Житомирська ОДПІ) було проведено планову виїзну документальну перевірку ПАТ "Біо мед скло" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої було складено акт № 8897/06-25-22-01/04763746 від 25.12.2014 року (т.1 а.с.29-60) та доповнення до акту від 30.12.2014 року № 45776/06-25-22-01/04763746 (т. 1 а.с. 61-63), яким встановлено порушення ПАТ "Біо мед скло":

- п.п.14.1.257 п. 14.1 ст. 14, пп.135.5.4 п. 135.5 ст. 135, пп. 138.1.1 п. 138.1, 138.2, п. 138.8, ст. 138, п. 141.2 ст. 141, пп.139.1.6 п. 139.1 ст. 139, п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2756-VI (зі змінами та доповненнями) та п.3 підр. 4 розд. ХХ "Перехідні положення" Податкового Кодексу України № 2756-VI від 02.12.2010 року підр. 4 розд. ХХ "Перехідні положення", в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування в сумі 30088895 грн. за 2013 рік;

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 199.5 ст. 199 Податкового Кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 745524 грн., в т.ч.:

- квітень 2013 р. - 187764 грн.;

- травень 2013 р. - 330253 грн.;

- серпень 2013 р. - 107796 грн.;

- листопад 2013 р. - 119711 грн.

та завищення залишок від'ємного значення (р. 24 Декларації з ПДВ) за грудень 2013 року у загальній сумі 581809 грн.

та завищення бюджетного відшкодування всього в сумі 1742751 грн., в т.ч.:

- лютий 2013 р. - 786522 грн.;

- березень 2013 р. - 79200 грн.;

- квітень 2013 р. - 363095 грн.;

- липень 2013 р. - 150372 грн.;

- листопад 2013 р. - 363562 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки, ПАТ "Біо мед скло" подало на нього письмові заперечення (т. 1 а.с. 64-70), на які Житомирською ОДПІ надано відповідь від 15.01.2015 року № 1080/10/06-25-22-01 (т. 1 а.с. 71-77), згідно якої Житомирська ОДПІ вважає правомірними висновки по акту перевірки.

На підставі вказаного акту контролюючим органом були винесені податкові повідомлення - рішення від 19.01.2015 року:

- № (т. 1 а.с.23), яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток (сума завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток) на 30088895 грн.;

- № (т. 1 а.с.24), яким збільшено суму грошового зобов'язання на суму 745524 грн. та застосовано 372762 грн. штрафних (фінансових) санкцій

- № (т. 1 а.с. 26), яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість на суму 1742751 грн. та застосовано 871276 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № (т. 1 а.с. 28), яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість (сума завищення від'ємного значення податку на додану вартість) на 581809 грн.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Щодо податкового повідомлення рішення № від 19.01.2015 року.

В ході перевірки податковим органом встановлено не включення підприємством до складу інших доходів суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої в ході нарахування відсотків за користування кредитними ресурсами в іноземній валюті, а саме отриманих відповідно до договорів, укладених з ТОВ "Югласс Холдінгз Лімітед" (кредитор), яке створене за законодавством Кіпру.

Суд не погоджується з даними твердженнями відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Проте, контролюючим органом не враховано, що згідно з п.п. 14.1.258 п. 14.1 ст. 14 ПК України згідно якого кошти, що надаються банком-резидентом або нерезидентом, що кваліфікується як банківська установа згідно із законодавством країни перебування нерезидента, або резидентами і нерезидентами, які мають згідно з відповідним законодавством статус небанківських фінансових установ, а також іноземною державою або його офіційними агентствами, міжнародними фінансовими організаціями та іншими кредиторами - нерезидентами юридичній чи фізичній особі на визначений строк для цільового використання та під процент є фінансовим кредитом.

Договорами позики № 134.5 від 26.11.2008 року (т. 1 а.с. 78-83) та № 134.6 від 05.04.2011 року (т. 1 а.с. 84-88, 176-178) передбачено строк повернення коштів, які були надані в позику, а саме: по договору №134.5 від 26.11.2008 року - 31.12.2016 року; по договору №134.6 від 05.04.2011року - 31.12.2021 року. Крім того, дані договори позики передбачають нарахування та сплату відсотків за користування позикою у розмірі 9% річних від суми отриманої позики.

Вказані документи свідчать про те, що нараховані відсотки не являються безповоротною фінансовою допомогою, так як є фінансовими витратами, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування з урахуванням обмежень встановлених пунктом 141.2 статті 141 ПК України.

Крім того, однією з підстав для винесення спірного рішення є зафіксоване в акті перевірки порушення позивачем п. 141.2 ст. 141 ПК України, а саме підприємством завищено витрати по операціях з курсовими різницями всього в сумі 1714424 грн. за 2013 рік, тобто протягом звітних періодів 2012 року ПАТ "Біо мед скло" нараховані відсотки за кредитними договорами від ТОВ "Югласс Холдінгз Лімітед" до складу витрат не відносило, але протягом всього перевіреного періоду відносило до складу витрат (та доходів) нараховані курсові різниці по кредитним договорам від ТОВ "Югласс Холдінгз Лімітед".

Суд вважає за необхідне зазначити, що Житомирською ОДПІ не враховано, що право на віднесення курсових різниць по нарахованим відсоткам за договорам позики передбачено абз. "г" пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України згідно якого до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, відносяться витрати операційної діяльності, які включають від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу.

Відповідно підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 ПК України визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку. Крім того підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 ПК України не передбачає ніяких обмежень, щодо віднесення від'ємних курсових різниць до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ПАТ "Біо мед скло" правомірно не включено до складу доходів нараховані відсотки в сумі 3341142 грн. за користування кредитними коштами та включено до складу витрат курсові різниці в сумі 1714424 грн. згідно договорів позики №134.5 від 26.11.2008 року та №134.6 від 05.04.2011 року.

Також, як вбачається з пояснень представника відповідача, акту перевірки № 8897/06-25-22-01/04763746 від 25.12.2014 року, відповіді на заперечення до вказаного акту, Житомирська ОДПІ вважає, що господарські операції ПАТ "Біо мед скло" з ТОВ "Українська нафто-газова компанія" з придбання газу на суму 7394220 грн. в січні - квітні 2013 року підпадають під ознаки "фіктивності". Як доказ фіктивності, Житомирська ОДПІ зазначає: відсутність за місцем знаходження станом на 23.04.2014 року; внесення відомостей до ЄДР про відсутність за місцем знаходження станом на 18.07.2014 року; відсутність виробничого обладнання, транспортних засобів та торгівельного обладнання.

Суд з даними твердженнями не погоджується виходячи з наступного.

Стосовно посилань представника Житомирської ОДПІ щодо відсутності виробничого обладнання, транспортних засобів та торгівельного обладнання для постачання газу у ТОВ "Українська нафто-газова компанія", суд зазначає наступне.

Як вбачається з договору поставки природного газу № П/12-084 від 20.07.2012 року (т. 2 а.с. 1-5) , укладеного між ТОВ "Українська нафто-газова компанія" (Постачальник) та ПАТ "Біо Мед Скло" (Покупець), Постачальник зобов'язується передати Покупцю природний газ, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах даного Договору..

Відповідно до п. 3.2. даного Договору, Постачальник передає покупцю придбаний для нього газ, в об'ємах відповідно до п. 2.1. цього Договору, у мережі ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України".

На виконання вказаного договору в січні - квітні 2013 року Постачальником здійснювалась фактична поставка газу Покупцю, що підтверджується трьохсторонніми актами приймання - передачі природного газу № 230 від 01.02.2013 (т.1 а.с. 188), від 01.03.2013 (т. 1 а.с. 189), від 01.04.2013 року (т. 1 а.с. 193), від 07.05.2013 (т. 1 а.с. 195) та № 230а від 07.05.2013 (т. 1 а.с. 196), податковими накладними № 638 від 31.01.2013 (т.2 а.с. 6), № 518 від 28.02.2013 (т.2 а.с. 7), № 395 від 26.03.2013 (т.2 а.с. 8), № 567 від 31.03.2013 (т.2 а.с. 9), №№ 406,407 від 30.04.2013 року (т.2 а.с. 10-11). Представник відповідача не заперечував щодо правильності оформлення вказаних документів.

Кількість використаного газу, відображалась в звітах ПАТ "Біо Мед Скло" за січень- квітень 2013 року (т. 1 а.с. 197-205).

Як вбачається з наведених вище актів приймання - передачі природного газу, вони є трьохсторонніми, сторонами в якому виступають ПАТ "Житомиргаз", ПАТ "Біо Мед Скло" та ТОВ "Українська нафто-газова компанія". Матеріали справи містять розхідні накладні від 31.01.2013 № ОУ-0000966 (т. 1 а.с. 187) та від 28.02.2013 року № ОУ-0003015 та № ОУ-0003014 (т.1, а.с. 190-191) та видаткові накладні № П00000848 від 29.03.2013 (т.1 а.с. 192) та № П00003341 від 30.04.2013 (т.1 а.с. 194), з яких випливає, що постачальником природного газу виступає ПАТ "Житомиргаз", а одержувачем ПАТ "Біо Мед Скло".

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пп. а) п. 198.1. ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Підпунктом 198.3 ст. 198 ПКУ передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 цієї ж статті не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Суд зауважує, що контролюючий орган, стверджуючи про відсутність у позивача реальних господарських операцій з TOB "Українська нафто-газова компанія", не заперечує факту зміни майнового стану позивача внаслідок цих операцій щодо отримання природного газу, який в подальшому позивач використав в межах власної господарської діяльності. Вказані обставини подальшого використання позивачем природного газу податковий орган не спростовує. Отже, відповідач не заперечує та навіть визнає фактичне отримання та використання позивачем природного газу, а отже реального характеру спірних господарських операцій.

Доводи Житомирської ОДПІ, щодо фіктивності господарських операцій між ПАТ "Біо мед скло" та ТОВ "Українська нафто-газова компанія", так як останній відсутній за місцем знаходження станом на 23.04.2014 року та до ЄДР внесені відомості про його відсутність за місцем знаходження станом на 18.07.2014 року, суд не приймає до уваги, так як фактична поставка газу здійснювалась в січні - квітні 2013 року, а перші ознаки фіктивності ТОВ "Українська нафто-газова компанія" зафіксовані 23.04.2014 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься ухвала Червонозаводського районного суду міста Харкова Харківської області від 07.09.2016 року у справі №646/8865/16-к (т. 1 а.с.206-211), де судом зроблено висновок, що суд в даній справі не може надати оцінку законності чи незаконності, наявності підстав чи безпідставності формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат з податку на прибуток підприємствами - контрагентами ТОВ "Українська нафто-газова компанія", оскільки б це призвело до порушення загальних засад кримінального судочинства, таких як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, тощо, а також не відповідало б правовому висновку Верховного Суду України, зробленого в постанові від 03.03.2016 у справі № 5-347кс15.

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора в частині встановлення протиправності дій контрагентів ТОВ "Українська нафто-газова компанія" стосовно незаконності формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат з податку на прибуток підприємств, суд дійшов висновку, що визнання особи винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України з огляду на презумпцію невинуватості та індивідуальний характер юридичної відповідальності не призводе автоматично до встановлення фактів незаконності формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат з податку на прибуток підприємств контрагентами ТОВ "Українська нафто-газова компанія".

Тобто, якщо TOB "Українська нафто-газова компанія" здійснювало фіктивну діяльність, то відповідальність за таке порушення має нести саме це підприємство, а не позивач, оскільки останній не має відношення до незаконної діяльності TOB "Українська нафто-газова компанія" та не був обізнано про її здійснення та не вчиняв незаконних дій щодо такої діяльності.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи міститься акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірного нарахування ПАТ "Біо мед скло" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за січень, лютий, березень 2013 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленого на розрахунковий рахунок за лютий, березень 2013 року від 21.05.2013 року № 2550/15-4/04763746 (т. 2 а.с. 43-49), п.3.16. якого закріплено, що перевіркою правомірності визначення податкових зобов'язань та податкового кредиту, розрахунків з бюджетом та показників, відображених у декларації за січень, лютий, березень 2013 року (з додатками) порушень не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що твердження Житомирської ОДПІ стосовно того, що господарські операції ПАТ "Біо мед скло" з ТОВ "Українська нафто-газова компанія" з придбання газу на суму 7394220 грн. в січні - квітні 2013 року підпадають під ознаки "фіктивності" є безпідставними та необґрунтованими.

Також, однією з підстав для винесення спірного податкового - повідомлення рішення, слугувало завищення ПАТ "Біо мед скло" суми від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду згідно акту попередньої перевірки за 2012 рік на 6450685 грн.

Відповідно до п.56.22. Податкового кодексу України, якщо платник податків оскаржує рішення податкового органу в адміністративному порядку до контролюючих органів та/або до суду, обвинувачення особи в ухиленні від сплати податків не може ґрунтуватися на такому рішенні контролюючого органу до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

Правомірність декларування ПАТ "Біо мед скло" 6450685 грн. суми від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду, яку зменшено згідно акту перевірки за 2012 рік, відображена в постанові Житомирського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 року по справі № 806/3176/13-а, яка набрала законної сили 21.09.2016 року.

Крім того, податковим органом на сторінці 17 акту перевірки № 8897/06-25-22-01/04763746 від 25.12.2014, закріплено порушення підприємством пп. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України, а саме підприємством завищено інші витрати (рядок 06.4 Декларації "Інші витрати") в частині "інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" (р. 06.4.39 додатку ІВ) за рахунок включення суми пільгового обсягу податкового кредиту по податку на додану вартість в сумі 11188425 грн. за 2013 рік (в тому числі віднесено за 2012 рік в сумі 4187514).

Суд не погоджується з викладеним вище і зазначає наступне.

Згідно з абз. 3 п. 9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 246 від 20.10.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за N 751/4044, первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат суми непрямих податків у зв'язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству/установі.

Відповідно до абз. 1 пп. 139.1.6. п. 139.1 ст. 139 ПК України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), не включаються до складу витрат суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу.

Суд погоджується з твердженням позивача, що у зв'язку з обмеженнями, визначеними ст. 199 ПК України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит у розмірі 11188425, який не включався ПАТ "Біо мед скло" до декларації з податку на додану вартість є прямими втратами підприємства.

Так, абз. 3 пп. 139.1.6. п. 139.1 ст. 139 ПК України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що у разі якщо платник податку, зареєстрований як платник податку на додану вартість, одночасно проводить операції з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), що оподатковуються податком на додану вартість та звільнені від оподаткування або не є об'єктом оподаткування таким податком, податок на додану вартість, сплачений у складі витрат на придбання товарів, робіт, послуг, які входять до складу витрат, та основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається відповідно до витрат або вартість відповідного об'єкта основних засобів чи нематеріального активу збільшується на суму, що не включена до податкового кредиту такого платника податку згідно з розділом V цього Кодексу.

Також, суд погоджується з викладеною у позовній заяві думкою позивача, що при аналізі поняття "собівартість", стає зрозумілим, що воно застосовується до кожної окремої одиниці кожного окремого виду продукції, як наслідок відкориговану суму податкового кредиту не можливо ідентифікувати щодо окремої одиниці реалізованої продукції.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи міститься акт про результати документальної планової виїзної документальної перевірки ПАТ "Біо мед скло" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року від 02.04.2013 року № 1686/22-2/04763746 (т. 2 а.с. 12-39), яким в даній частині не виявлено порушень з боку ПАТ "Біо мед скло".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення -рішення № від 19.01.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкових повідомлень - рішень від 19.01.2015 року №, № та № .

Як вбачається з акту перевірки № 8897/06-25-22-01/04763746 від 25.12.2014 року, однією з підстав для винесення спірних податкових повідомлень - рішень, є зафіксоване на сторінці 29 акту перевірки порушення, а саме ПАТ "Біо мед скло" безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податкових накладних, отриманих від постачальників ТОВ "Українська нафто-газова компанія" на загальну суму 818097.

Дане порушення судом досліджено вище, та доведено правомірність визначення податкових зобов'язань та податкового кредиту, розрахунків з бюджетом та показників, відображених у декларації за січень, лютий, березень, квітень 2013 року, а отже викладене вище твердження Житомирської ОДПІ є безпідставним.

Крім того, актом перевірки встановлено завищення задекларованих ПАТ "Біо мед скло" показників у рядку 16 Декларації "Коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди на суму 2251987 грн.

Суд не погоджується з викладеним і зазначає наступне.

З податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року від 20.02.2013 року (т.1 а.с. 112-114) та розрахунку (перерахунку) частки використання сплаченого (нарахованого) податку за придбаними (ввезеними) товарами/послугами, необоротними активами між оподатковуваними та неоподатковуваними операціями (Д7) від 29.01.2013 року (т. 1 а.с. 121-123) вбачається, що ПАТ "Біо мед скло" відкоригувало податковий кредит за 2012 рік в сторону його зменшення на суму 6479 075 грн.

Відповідно до абз. 2 п. 50.1 ст. 50 ПК України, платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Згідно з п. 199.5 ст. 199 ПК України, результати перерахунку сум податкових зобов'язань відображаються у податковій декларації за останній податковий період року.

На виконання вказаних норм, позивач виправив самостійно виявлені помилки, шляхом зменшення коригування податкового кредиту на суму 2251987 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи міститься акт перевірки від 21.05.2013 року № 2550/15-4/04763746 (т. 2 а.с. 43-49), яким підтверджено правильність формування податкового кредиту (в тому числі його коригування та виправлення помилок), податкового зобов'язання, від'ємного значення за січень 2013 року. При цьому, правильність декларування ПАТ "Біо мед скло" суми бюджетного відшкодування за лютий - квітень 2013 року, підтверджується постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2013 року по справі № 806/4421/13-а, яка набрала законної сили, та якою встановлено, що Житомирська ОДПІ, не надала суду обґрунтованих доказів того, що, залишаючи не підтвердженими та не відшкодовуючи суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий, березень 2013 року, позивач діяв у спосіб, передбачений нормами діючого законодавства. Стосовно квітня 2013 року, то довідкою Житомирської ОДПІ № 104/15-2/04763746 від 12.08.2013 року (т. 2 а.с. 50-64) закріплено, що за результатами перевірки правильності визначення заявленого ПАТ "Біо мед скло" за квітень 2013 року бюджетного відшкодування ПДВ порушень не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх рішень від 19.01.2015 року №, № та № , а тому вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Беручи до уваги задоволення позову та приписи статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачу належить присудити понесені ним судові витрати в сумі 487,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158-162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Житомирі Житомирської області Державної податкової служби від 19.01.2015 року № , № , № та № .

Присудити Публічному акціонерному товариству "Біо мед скло" понесені ним судові витрати у розмірі 487,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 23 січня 2017 р.