Справа № 826/14495/16
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
17 січня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Твердохліб В.А.,
суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,
за участю секретаря Кондратенко Я.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Київського міського військового комісаріату на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач, Київський МВК) та просив:
визнати протиправною відмову Відповідача, оформлену листом від 22 серпня 2016 року №ВСЗ/2082, у задоволенні заяви про визнання ОСОБА_1 ветераном військової служби;
зобов`язати Відповідача визнати підполковника юстиції запасу ОСОБА_1 ветераном військової служби та видати посвідчення і нагрудний знак «Ветеран військової служби».
Постановою Окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення адміністративного позову.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що Позивач проходив службу на посаді судді Військового місцевого суду Київського гарнізону у військовому званні підполковник юстиції.
На підставі пункту 4 розділу ХIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 07 липня 2010 року), пункту 1 Указу Президента України «Про ліквідацію військових апеляційних та військових місцевих судів» від 14 вересня 2010 року №900/2010 та наказу Голови Державної судової адміністрації України від 15 вересня 2010 року №135 ліквідовано Військовий місцевий суд Київського гарнізону.
Наказом Міністра оборони України від 29 вересня 2010 року №1036 (по особовому складу) Позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» частини сьомої статті 26 3акону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із проведенням організаційних заходів).
14 жовтня 2010 року наказом голови Військового місцевого суду Київського гарнізону від №41-к Позивача виключено зі списків військовослужбовців військового місцевого суду Київського гарнізону, у зв`язку з проведенням організаційних заходів та направленням для зарахування на військовий облік до Дарницького районного військового комісаріату міста Києва. На час звільнення з військової служби вислуга ОСОБА_1 складала 21 рік 02 місяці 13 днів.
Позивач звернувся до Київського МВК із заявою від 08 серпня 2016 року та на підставі норм Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей», Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1601, просив видати йому посвідчення та нагрудний знак «Ветеран військової служби» як такому, що набув з 01 листопада 2010 року статус ветерана військової служби.
22 серпня 2016 року Відповідач листом повідомив Позивача про відсутність підстав для встановлення статусу ветерана військової служби та видачі нагрудного знаку, з огляду на те, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у зв`язку із проведенням організаційних заходів, а не через реформування Збройних Сил України.
За приписами п.12 ст.1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» особам, які звільняються з військової служби на підставі нормативно-правових актів, прийнятих у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, надаються такі гарантії соціального захисту: військовослужбовцям, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку із реформуванням, статус ветерана військової служби надається у разі вислуги 20 років і більше у календарному обчисленні.
Пунктом 2 статті 3 Прикінцевих положень цього ж Закону встановлено, що дія пункту 6 статті 1 цього 3акону поширюється на осіб, звільнених з військової служби (померлих) після 01 січня 2004 року, а пунктів 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 11 та 12 цієї статті на військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України після цієї дати.
Відповідно п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», який діяв на час звільнення Позивача з військової служби, ветеранами військової служби визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року
№ 901-VIII внесено зміни до певних законодавчих актів України: зокрема, у Законі України « Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» назву та текст Закону після слів «ветеран органів внутрішніх справ» у всіх відмінках і числах доповнити словами «ветеран Національної поліції» у відповідному відмінку і числі. (п.п.3 п.52)
Редакція пункту 5 частини 1 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» не змінювалась.
Згідно положень пункту 1 наказу Міністра оборони України від 29 грудня 2006 року №774 «Про вдосконалення заходів з кадрового забезпечення Збройних Сил України на період 2007-2011 років» з 01 січня 2007 року військовослужбовцями, звільненими з військової служби у зв`язку з реформуванням 3бройних Сил України, вважаються військовослужбовці, які звільнені з військових частин, що розформовуються, а також у разі скорочення посад на підставі відповідних директив Міністра оборони України про проведення організаційних заходів. Звільнення цих військовослужбовців проводиться з підстав, що визначені підпунктом «г» частини сьомої статті 26 3акону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі).
Колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний наказ Міністра оборони України на час звільнення Позивача з військової служби був чинним, а тому його положення підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Аналізуючи вищезазначені нормативні акти, колегія суддів вважає, що звільнення Позивача з військової служби відбулося у зв`язку з повною ліквідацією військових судів, які входили до штатної чисельності Збройних Сил України, тобто у зв`язку із реформуванням останніх.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для набуття Позивачем статусу ветерана військової служби у відповідності до Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» та Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», а тому відмова Київського МВК у наданні Позивачу статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення і нагрудного знаку «Ветеран військової служби» є протиправною.
Стосовно посилання апелянта на те, що у Позивача немає підстав для визнання його ветераном військової служби, видачі посвідчення ветерана військової служби, у зв`язку з відсутністю у наказі від 29 вересня 2010 року №1036 запису про реформуванням Збройних Сил України, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами пункту 1 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1601 (далі - Порядок), посвідчення та нагрудні знаки «Ветеран військової служби» видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист».
Відповідно положень пунктів 2-4 Порядку посвідчення «Ветеран військової служби» є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг згідно із Законом України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист», іншими актами законодавства.
Підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю «Ветеран Вооруженных Сил СССР».
Посвідчення та нагрудний знак «Ветеран військової служби» вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Управління державної охорони за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знака розписується у відповідному обліковому документі.
Крім того, Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» як і будь-яким іншим законом, що здійснює правове регулювання відносин стосовно проходження в Україні військової служби, не визначено такої підстави звільнення з військової служби як «реформування Збройних Сил України».
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що втручання у дискреційні повноваження Київського МВК, як суб`єкта владних повноважень, шляхом його зобов`язання вчинити відповідні дії є виправданим, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є обґрунтованим та законним, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 20 січня 2017 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.