Справа № 572/3792/16-а
Суддя: Ведяніна Т.О. Т. О.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 572/3792/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Ведяніна Т.О., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні суду в м.Сарни Рівненської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити недоплачену грошову допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо недоплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік як учаснику бойових дій відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 мінімальних заробітних пенсій за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат та з урахуванням проведених виплат у сумі 4730 грн. Вказує, що має право на пільги, встановлені для ветеранів війни-учасників бойових дій, зокрема виплату одноразової щорічної допомоги до 5 травня. Допомогу мав отримати у сумі 5650 грн., проте отримав - 920 грн. Просить стягнути недоплачену йому різницю - 4730 грн., оскільки відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті недоплаченої різниці.

Згідно із ст.183-2 КАС України в даній адміністративній справі застосовано скорочене провадження.

Відповідно до позовної заяви позивач вважає, що з моменту отримання письмової відмови в проведенні перерахунку починається перебіг строку звернення до суду за захистом свого порушеного права. В обґрунтування своєї позиції, щодо нарахування допомоги у розмірі, меншому, ніж визначено законом посилається на те, що Рішенням Конституційного суду України № 10-рп /2008/ року,- положення Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-УІвід 28.12.2007 року, яким внесено зміни до ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині того, що розмір допомоги визначається в межах бюджетних призначень, встановлених законом про державний бюджет визнано неконституційними.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав суду свої письмові заперечення, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного. Відповідач не заперечує той факт, що з 22 травня 2008 року було відновлено дію ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій становив пять мінімальних пенсій за віком. Однак, 1 січня 2015 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 18.12.2014 року, відповідно до якого положення ст.. ст.. 12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів загальнообовязкового державного соціального страхування. У відповідності до цього, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахував та виплатив позивачу щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня 2016 року відповідно до Постанови КМУ №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а саме: 920 грн. Таким чином, вважає, що керуючись постановою №141 від 02.03.2016 року діяв правомірно та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З посвідчення серії МВ № 025262 від 25.06.2015 року вбачається, що позивач, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, у звязку з чим набув право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій, в т.ч. і право на отримання разової грошової допомоги, передбаченої ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Тобто, право на пільги як учасника бойових дій у ОСОБА_1 виникло, починаючи з середини 2015 року, однак у звязку з тим, що виплата, передбачена ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» нараховується лише один раз на рік, приурочена певній події та повязана з настанням конкретної, визначеної законом дати 5 травня, то право на отримання цієї виплати у позивача виникло у 2016 році.

Вказану виплату він отримав у сумі - 920 грн.. Доказів про розмір отриманої допомоги позивачем не надано, проте, відповідачем дана обставина не заперечується, а тому приймається судом до уваги.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються законом України про Державний бюджет на відповідний рік.

З 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року, відповідно до якого норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тому, відповідно, її розмір має визначатись Бюджетним кодексом України, Законами України «Про державний бюджет України на 2016 рік», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Виплата вказаної допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 95 Конституції України визначено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначається виключно законом України про Державний бюджет України.

Згідно зі ст. 23 Бюджетного Кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 Бюджетного кодексу України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України.

Згідно до п. 26 Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України визначено, що норми і положення ст.ст. 12-16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Пунктом 1 частини 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» визначено установити, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Відповідно до ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», ОСОБА_1 була нарахована та виплачена щорічна допомога за 2016 рік у розмірі 920,00 грн., що відповідає положенням діючого законодавства, а тому суд вважає, що доводи позивача є необґрунтованими, з огляду на те, що відповідачем правомірно виплачена позивачу щорічна разова допомога до 5 травня в 2016 р. в розмірі, встановленому чинним законодавством - 920 грн. Тобто, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у спосіб, визначений законом, а тому підстав для задоволення позову немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 11, 94, 99, 100, 158 - 163, 183-2, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Сарненський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_2