Справа № 820/3481/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 січня 2017 р. Справа № 820/3481/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання Король Д.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ №619" Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕНСПЕЦБУД" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Дочірнє підприємство "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ № 619" Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕНСПЕЦБУД", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 15.06.2016 р. на суму 507451,25 грн., № від 15.06.2016 р. на суму 365365,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податкові повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № та № від 15.06.2016 р. є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення, які надав до суду.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що фахівцями Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну невиїзну перевірку Дочірнього підприємства "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ № 619" Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕНСПЕЦБУД" з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині господарських взаємовідносин за червень з ТОВ "Оптграндторг", березень 2015 року по взаємовідносинам з ТОВ "ВКФ Дельта-М", березень 2015 року по взаємовідносинам з ТОВ "МПК" Фенікс", за результатами якої складено акт від 02.06.2016 року №1996/20-30-14-02/24278272.

У вказаному акті перевірки містяться висновки про порушення Дочірнього підприємства "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ №619" Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕНСПЕЦБУД":

- п. 198.2, п. 198.3, ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, ст. 200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р., зі змінами та доповненнями, завищено податковий кредит на суму 405961,00 грн. у березні, червні 2015 року, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у розмірі 405961,00 грн. за березень, червень 2015 року;

- ст. 134.1.1. ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., зі змінами та доповненнями, що призвело до завищення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування на загальну суму 2029805,00 грн. та, як наслідок, заниження сум податку на прибуток всього у сумі 365365,00 грн. у 2015 р.

На підставі висновків акту перевірки від 02.06.2016 року №1996/20-30-14-02/.06.2016 р. контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення № на суму 507451,25 грн., № на суму 365365,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Слід вказати на те, що фактично контролюючим органом зроблені висновки по господарським операціям між підприємством позивача та ТОВ "Оптграндторг", ТОВ "ВКФ Дельта-М", ТОВ "МПК" Фенікс".

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "Оптграндторг", суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ "Оптграндторг" (в якості виконавця) та ДП "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ № 619" Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕНСПЕЦБУД" (в якості замовника) 02.06.2015 року укладено договір №02/06У про надання виробничих послуг(а.с.43-44).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе надання виробничих послуг (далі робіт) про виробництву залізобетонних виробів і комплексного обслуговування метало форм.

Згідно п. 2.1 договору вартість робіт за даним договором визначається в обємі наданих послуг, на підставі підписаних актів приймання-передачі робіт (надання послуг).

На підтвердження реальності виконання зобовязань передбачених цим договором позивачем до матеріалів справи надані рахунки-фактури №АК-0000073, №АК-0000074, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №УСО-0006173, №УСО-0006174, описи наданих послуг, платіжні доручення №969, №958, №954, №953.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "ВКФ Дельта-М", суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ "ВКФ Дельта-М" (в якості продавця) та ДП "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ № 619" Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕНСПЕЦБУД" (в якості покупця) 02.03.2015 року укладено договір купівлі-продажу №15 М (а.с.60-61).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та здійснити оплату матеріалів, з/б виробів, металу (далі товар) купівля згідно рахунків.

Згідно п. 2.1 договору ціна товару визначається відповідно виставлених рахунків, на визначену заявкою покупця партію товару. Доставка включається у вартість товару.

- видаткова накладна № 310303 від 31 березня 2015 р.;

- рахунок-фактура №303 від 31.03.2015 р.;

- податкова накладна №86.

- заявки за 2015 р.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за поставлений товар, покупцем здійснюється оплата на розрахунковий рахунок продавця, відповідно до виставленого рахунку покупця.

Позивачем здійснено оплату за отриманий товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №752 від 16.04.2015 року, №750 від 15.04.2015 року, №739 від 08.04.2015 року(а.с.64-66), №738 від 04.04.2015 року, №727 від 02.04.2015 року.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "МГІК" Фенікс", суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ "МПК" Фенікс" (в якості продавця) та ДП "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ № 619" Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕНСПЕЦБУД" (в якості покупця) 02.03.2015 року укладено договір купівлі-продажу №16М(а.с.67-68).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та здійснити оплату матеріалів, з/б виробів, металу (далі товар) купівля згідно рахунків.

Згідно п. 2.1 договору ціна товару визначається відповідно виставлених рахунків, на визначену заявкою покупця партію товару. Доставка включається у вартість товару.

На підтвердження реальності виконання зобовязань передбачених цим договором позивачем до матеріалів справи надані рахунок-фактура №307, видаткова накладна №310307, платіжні доручення №727, №738, податкова накладна №124.

В ході розгляду справи судом встановлено, що в подальшому товар придбаний у ТОВ "ВКФ Дельта-М" та ТОВ "МПК" Фенікс" був реалізований позивачем ОСОБА_3 "ТУНЕЛЬБУД" відповідно до договору купівлі - продажу №8 від 01.10.2013 року(а.с.73-76) та договору на виробництво і поставку продукції від 10.03.2015 року №ДГ-9/15-м(а.с.89).

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 року № 996-XIV (із змінами та доповненнями) податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Первинний документ це документ, який містить відомості про господарські операції та підтверджує факт їх здійснення (ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 року №996-XIV), тобто це письмове свідоцтво, що фіксує та підтверджує господарську операцію, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

До первинних документів бухгалтерського обліку належать видаткові накладні, акти виконаних робіт, платіжні доручення, касові ордери тощо. Всі ці документи містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи вищевикладені факти, суд зазначає, що в ході розгляду справи встановлена реальність укладених правочинів, а надані документи відповідають вимогам чинного законодавства України та можуть вважатися доказами по справі, в розумінні положень глави 6 розділу 2 КАС України.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит сума, на яку податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.2 ст. Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобовязань, перераховує суми податку до бюджету.

Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірність прийнятих Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 15.06.2016 року, № від 15.06.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення субєкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Дочірнього підприємства "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ № 619" Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕНСПЕЦБУД" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 15.06.2016 року, № від 15.06.2016 року.

Стягнути на користь Дочірнього підприємства "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ № 619" Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕНСПЕЦБУД" () сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 13092 (тринадцять тисяч дев'яносто дві) грн 24 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (код ЄДРПОУ - 39859805).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.