Справа № 803/1848/16
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року Справа № 803/1848/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (далі Командування Сухопутних військ) про визнання протиправними дій щодо незадоволення його рапорту від 01.01.2016 року про присвоєння офіцерського звання з призначенням на посаду та зобов`язання розглянути належним чином даний рапорт.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.08.2016 року він звернувся у порядку ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України до Командування Сухопутних військ, просив вирішити питання про присвоєння йому військового офіцерського звання та призначення на посаду, що потребує спеціальних знань в галузі юриспруденції (військова служба правопорядку, військова прокуратура, помічник командира військової частини з правових питань тощо).

Від Командування Сухопутних військ в/ч НОМЕР_1 в грудні 2016 року позивачем отримано лист від 04.10.2016 року за вих. №116/2/2/15824 в якому вказано, що в задоволенні його рапорту було відмовлено та роз`яснено, що громадянам України, які мають спеціальне звання або класний чин, для отримання офіцерського звання у Збройних Силах України необхідно отримати згоду від командира (начальника) військової частини (установи) для призначення на вакантну посаду особи офіцерського складу, тобто фактично було відмовлено в задоволенні рапорту.

Однак позивач вважає таку відмову протиправною, переконаний, що право на призначення на офіцерську посаду він набув, зазначає, що його звернення розглядалося понад встановлений чинним законодавством термін, а начальник управління оборонного планування заступник начальника штабу Командування Сухопутних військ не мав права підписувати відповідь на звернення, тобто відповідь надана не уповноваженою особою.

Покладаючись на викладене просив визнати протиправними дії щодо розгляду його рапорту про зміну виду військової служби та зобов`язати розглянути належним чином даний рапорт.

В судове засідання позивач не прибув, подав 10.01.2017 року за вх. №280/17 на адресу суду клопотання про розгляд всіх справ за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, 18.01.2017 року за вх. №585/17 подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, в задоволенні позовних вимог просив відмовити. В поданих суду письмових запереченнях та їх доповненнях на позов вказав, що до Командування Сухопутних військ рапорт, датований 01.01.2016 року від солдата ОСОБА_1 не отримувало. Зазначив, що на адресу відповідача звернення ОСОБА_1 від 19.08.2016 року надійшло за вх. №М-71346 від 10.09.2016 року, а відповідь була надана 04.10.2016 року за вх. №116/2/2/15824 про що свідчить доданий до заперечень реєстр відправлень №97 від 06.10.2016 року з відтиском штампу пошти. Таке звернення було адресовано Командуванню Сухопутних військ від Міністерства оборони України. До Міністерства оборони України звернення ОСОБА_1 було адресовано (вх. №М-5536 від 06.09.2016 року) з Генеральної прокуратури України Головного військового прокурора за вих. №25299-15 від 31.08.2016 року, який направив для розгляду за належністю. Листом від 04.10.2016 року була оформлена відповідь Командування Сухопутних військ - військової частини НОМЕР_1 на звернення ОСОБА_1 та вказаний лист був надісланий позивачу. З огляду на викладене просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Частиною 1 статті 41 КАС України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням наведеного, справу вирішено у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що 04.01.2016 року військовою частиною НОМЕР_2 отримано рапорт солдата ОСОБА_1 , у якому зазначено прохання клопотати перед вищим командуванням про присвоєння йому військового офіцерського звання та призначення на посаду, яка потребує спеціальних знань в галузі юриспруденції (помічник командира в/ч, військова служба правопорядку, військова прокуратура чи будь-яку іншу посаду), оскільки він має спеціальне звання старшого начальницького складу органів внутрішніх справ України, вищу юридичну освіту, стаж практичної діяльності в галузі юриспруденції понад 10 років та проходить військову службу, у зв`язку з чим слід укласти новий контракт про зміну виду військової служби.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відмови в задоволенні рапорта позивачем оскаржувались в судовому порядку до різних органів як і розгляд його звернень з інших питань.

В даній позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що він в порядку ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України звертався до відповідача Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з вищевказаним рапортом, який був отриманий відповідачем 19.08.2016 року. Однак, будь-яких доказів про направлення такого рапорта поштою чи його реєстрацію безпосередньо у відповідача не надав.

На думку суду позивач оскаржує дії відповідача по не розгляду його звернення від 19.08.2016 року до Генеральної прокуратури України Головного військового прокурора, що направлялося за належністю для розгляду до Міністерства оборони України, а звідти до Командування Сухопутних військ, яким і було розглянуто вищевказане звернення по суті та дана відповідь за вих. №116/2/2/15824 від 04.10.2016 року

Так, 29.08.2016 року за вх. №191619-16 до Генеральної прокуратури України - Головного військового прокурора України надійшло звернення ОСОБА_1 від 19.08.2016 року в якому зокрема вказував, що неодноразово звертався до органів військового управління з рапортами та зверненнями в яких просив змінити вид військової служби та присвоїти йому офіцерське звання в порядку переатестації. Проте його звернення та рапорти залишалися без задоволення.

У зв`язку з тим, що органи прокуратури позбавлені повноважень щодо проведення перевірок у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів, Генеральна прокуратура України листом №10/2/1-25299-15 від 31.08.2016 року направила звернення ОСОБА_1 від 19.08.2016 року за належністю до Міністерства оборони України, яке отримано останнім 06.09.2016 року вх. №М-5536.

Міністерством оборони України звернення ОСОБА_1 було направлено за належністю до Генерального штабу Збройних сил України, яке отримано останнім 08.09.2016 року вх. №М-8584 та було відправлено за належністю до Командування Сухопутних військ, яке отримано останнім 10.09.2016 року вх. №М-71346.

З Листа начальника адміністративного управління Командування Сухопутних військ вбачається, що зазначене звернення за дорученням Командування Сухопутних військ Збройних Сил України разом з вх. №М-7134 від 10.09.2016 року надсилалося для подальшого опрацювання (надання відповіді заявнику і в ГПУ в термін до 05.10.2016 року) до начальника управління оборонного планування Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_2 .

За результатом розгляду звернення ОСОБА_1 від 19.08.2016 року Командуванням Сухопутних військ листом №116/2/2/15824 від 04.10.2016 року надіслано відповідь на звернення. У відповіді вказано, що переатестація громадян, які мають спеціальне звання або класний чин, для присвоєння військового звання здійснюється одночасно з прийняттям цих осіб на військову службу за контрактом та призначенням на відповідну посаду наказами по особовому складу: громадян, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, - Міністра оборони України; громадян, які приймаються на військову службу за контрактом осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу - першого заступника Міністра оборони України, першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України. Громадянам України, які мають спеціальне звання або класний чин, для отримання офіцерського звання у Збройних Силах України необхідно отримати згоду від командира (начальника) військової частини (установи) для призначення на вакантну посаду особи офіцерського складу.

Однак, позивач, вважаючи, що Командуванням Сухопутних військ не розглянуто по суті його звернення від 19.08.2016 року, подав до суду позов для захисту своїх прав, де просив визнати протиправними дії щодо розгляду його звернення та зобов`язати розглянути його належним чином.

Стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи позивача щодо неналежного розгляду його звернення, адресованого Командуванню Сухопутних військ, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно із статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, у командуваннях видів Збройних Сил України, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - органи військового управління) та порядок контролю за його дотриманням встановлює та визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 03.12.2005 року №722 (далі Інструкція №722).

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції №722 письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.

Як зазначалось вище, позивач 29.08.2016 року за №191619-16 подав до Головного військового прокурора України Генеральної прокуратури України звернення від 19.08.2016 року з рапортом від 01.01.2016 року в якому зокрема просив про зміну виду військової служби та присвоєння офіцерського звання в порядку переатестації. Вказане звернення за належністю направлене до Міністерства оборони України, яке через Генеральний штаб Збройних сил України було відправлено за належністю до Командування Сухопутних військ, яке отримано останнім 10.09.2016 року вх. №М-71346.

Таким чином, суд зазначає, що порядок звернення, форма рапорту в повній мірі відповідають Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та вимогам Інструкції.

Відповідно до пункту 3.5 Інструкції №722 звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Згідно із частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військовому званні військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, переатестація осіб, які мають спеціальні звання або класні чини, для присвоєння військових звань здійснюються в порядку, визначеному статутами Збройних Сил України, положеннями про проходження військової служби, положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Військові звання присвоюються довічно.

Відповідно до пункту 71 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі Положення), громадянам, які мають спеціальні звання або класні чини, в разі їх прийняття на військову службу в Збройні Сили України присвоюються військові звання в порядку переатестації з урахуванням їх спеціальних звань або класних чинів, рівня освіти, досвіду служби та відповідності посаді, на яку їх призначено.

Як передбачено пунктом 72 Положення пропозиції щодо переатестації у військовому званні інших громадян, які мають спеціальне звання або класний чин, вносяться під час розгляду питання стосовно прийняття цих осіб на військову службу за контрактом.

Переатестація громадян, які мають спеціальне звання або класний чин, для присвоєння військового звання здійснюється одночасно з прийняттям цих осіб на військову службу за контрактом та призначенням на відповідну посаду наказами по особовому складу: громадян, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, - Міністра оборони України; громадян, які приймаються на військову службу за контрактом осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу, - першого заступника Міністра оборони України, першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, за результатом розгляду звернення солдата ОСОБА_1 від 19.08.2016 року Командуванням Сухопутних військ листом №116/2/2/15824 від 04.10.2016 року надіслано відповідь на звернення. У відповіді вказано, що переатестація громадян, які мають спеціальне звання або класний чин, для присвоєння військового звання здійснюється одночасно з прийняттям цих осіб на військову службу за контрактом та призначенням на відповідну посаду наказами по особовому складу: громадян, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, - Міністра оборони України; громадян, які приймаються на військову службу за контрактом осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу - першого заступника Міністра оборони України, першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України. Громадянам України, які мають спеціальне звання або класний чин, для отримання офіцерського звання у Збройних Силах України необхідно отримати згоду від командира (начальника) військової частини (установи) для призначення на вакантну посаду особи офіцерського складу.

На думку суду, зміни, які були внесені до ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та передбачали, що громадяни України, які мають спеціальні військові звання середнього, старшого та начальницького складу або класні чини, приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу з одночасним присвоєнням військових звань у порядку переатестації відповідно до ч. 5 ст. 5 цього Закону, набули чинності лише 08.02.2015 року та станом на момент прийняття ОСОБА_1 за контрактом на військову службу до лав Збройних Сил України не діяли.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати перевірки звернення і прийняте рішення.

Проаналізувавши зміст поставлених у зверненні від 19.08.2016 року питань та зміст відповіді на ці питання, підготовлені відповідачем від 04.10.2016 року, суд вважає, що відповідачем звернення у повному обсязі розглянуто та письмова відповідь на нього є вичерпною та підготовлена у строки, як того вимагають положення пунктів 3.5, 3.6 Інструкції.

Суд не бере до уваги посилання позивача в позові, що його звернення розглядалось у понад передбачений чинним законодавством місячний строк, оскільки, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, звернення ОСОБА_1 від 19.08.2016 року ним безпосередньо до Командування Сухопутних військ не подавалось, а 29.08.2016 року за №191619-16 було подано до Генеральної прокуратури України. Далі вказане звернення за належністю направлене до Міністерства оборони України, яке через Генеральний штаб Збройних сил України було відправлено за належністю до Командування Сухопутних військ, де отримане відповідачем 10.09.2016 року вх. №М-71346, а відповідь на нього направлена 04.10.2016 року за вих. №116/2/2/15824, тобто межах місячного строку звернення.

Отже, відповідачем в межах своєї компетенції у повному обсязі та у відповідності до норм чинного законодавства підготовлено письмову відповідь на звернення від 19.08.2016 року.

Тому, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача по розгляду звернення та зобов`язання відповідача належним чином розглянути звернення, до задоволення не підлягають, оскільки зазначене звернення вже розглянуто відповідачем та за результатами розгляду підготовлено вичерпну письмову відповідь та направлено за адресою проживання позивача 06.10.2016 року, що вбачається з оглянутого в судовому засіданні реєстру відправлень в/ч НОМЕР_1 . Крім того, ОСОБА_1 в позові підтвердив, що 19.12.2016 року будучи у відпустці, отримав від відповідача лист за вих. №116/2/2/15824 від 04.10.2016 року.

З оглянутого судом додатку до письмових заперечень довідки №497/06 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається що військова частина НОМЕР_1 відноситься до установи 425 Командування Сухопутних військ Міністерства оборони України.

Як вбачається з досліджених судом додатків до заперечень відповідача листа начальника адміністративного управління Командування Сухопутних військ зазначене звернення за дорученням Командування Сухопутних військ Збройних Сил України разом з вх. №М-7134 від 10.09.2016 року надсилалося для подальшого опрацювання (надання відповіді заявнику і в ГПУ в термін до 05.10.2016 року) до начальника управління оборонного планування Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_2 .

З відповіді на звернення ОСОБА_1 №116/2/2/15824 від 04.10.2016 року вбачається, що вона була підписана начальником управління оборонного планування заступником начальника штабу Командування Сухопутних військ ОСОБА_3 .

Згідно пункту 3.6 Інструкції №722 відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, який його отримав і до компетенції якого входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління.

За таких обставин на думку суду, відповідь на звернення позивача була надана уповноваженою особою.

Суд не погоджується з твердженням позивача про те, що на його звернення від 19.08.2016 року, поширюються вимоги Закону України «Про звернення громадян», з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Водночас відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

З аналізу вищезазначеної норми, слідує, що військовослужбовці мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Оскільки даний адміністративний позов поданий військовослужбовцем, водієм зенітно-ракетного взводу танкового батальйону в/ч НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 і він пов`язаний виключно з обставинами виконання ним військового обов`язку, зокрема, проходження військової служби, а тому на вищезазначені правовідносини не поширюється порядок розгляду звернень громадян-військовослужбовців, встановлений Законом України «Про звернення громадян».

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 03.12.2005 року №722, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 25 січня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич