Справа № 822/2624/16
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2624/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук А.М.
при секретаріБачку А.М.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.06.2016 року №177991-13 на суму 30778 грн. 86 коп.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що винесене податкове повідомлення-рішення є безпідставним, необґрунтовним та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність нормам Конституції України та нормам податкового законодавства. Просить адміністративний позов задоволити та тим самим скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.06.2016 року №177991-13.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечив, подав заперечення в яких зазначив, що Кам'янець-Подільською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області правомірно прийняте податкове повідомлення-рішення, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №177991-13 від 27.06.2016 року, яким до позивача застосовано податкове зобов'язання відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України в розмірі 30778 грн. 86 коп.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, судом встановлено наступне.

Позивач є фізичною особою підприємцем з наступними видами діяльності: - код КВЕД 10.13 виробництво м'ясних продуктів (основний); код КВЕД 10.11 виробництво м'яса; - код КВЕД 10.92 виробництво готових кормів для домашніх тварин; - код КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; - код КВЕД 46.32 оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами; - код КВЕД 77.39 надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н. в. і. у.; - код КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; код КВЕД 77.11 надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31 січня 2012 року, позивач є власником нежитлової будівлі бойні по забою тварин загальною площею 2527 м2, що знаходиться за адресою: Кам'янець-Подільський район, с. Вербка, вул. Кармалюка, 2а.

Оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням за формою «Ф» від 27 червня 2016 року №177991-13, в зв'язку із наявністю у позивача права власності на вищевказану будівлю, відповідачем визначено суму податкового зобов'язання позивача з податку на нерухоме майно в сумі 30778,86 грн.

Водночас, відповідно до п. «є» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ІІК України, не є об'єктом оподаткування: є) будівлі промисловості зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Належна позивачу на праві власності нежитлова будівля бойні по забою тварин, за якою оскаржуваним рішенням відповідачем нараховано спірне податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно є промисловою будівлею, яка входить до належного позивачу на праві власності комплексу м'ясопереробної промисловості.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України зі стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 N 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості").

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018- 2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", що включає підкласи: 1251.1 "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості; 1251.2 "Будівлі підприємств чорної металургії"; 1251.3 "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості"; 1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості"; 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості"; 1251.6 "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості"; 1251.7 "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості"; 1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро- фаянсової промисловості"; 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Таким чином, з метою правильного застосування норм підпункту 266.2.2 ПК України при визначенні будівель промисловості в розрізі об'єкта оподаткування необхідно керуватись перш за все вимогами Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018- 2000.

За всіма своїми об'єктивними будівельно-технічними характеристиками належна позивачу будівля є промисловою будівлею і як вже зазначено вище входить до складу цілісного майнового комплексу м'ясопереробної промисловості.

Факт відповідності належного позивачу нерухомого майна класу «Будівлі промислові» підтверджується актом обстеження технічного стану нерухомого майна №03 від 12 січня 2017 року.

Відповідач у даній спірній ситуації фактично не заперечує того, що належна позивачу будівля є промисловою, проте, наполягає на необхідності нарахування позивачеві спірного податкового зобов'язання виключно з підстав статусу позивача власника будівлі як фізичної особи.

З системного аналізу положень ПК України, якими врегульовані питання справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об'єктивно випливає, що поняття «платник податку» безумовно не є тотожним поняттю «об'єкт оподаткування».

При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт нерухомості, а не суб'єкт як власник такої нерухомості. Тобто при визначенні бази оподаткування визначальними ознаками в даному випадку є саме ознаки нерухомості, а не ознаки її власника. Отже, база оподаткування повинна визначатися без урахування організаційно-правової форми власника та виду здійснення підприємницької діяльності.

Поряд із цим, відповідно до положень чинного законодавства, юридичні особи та фізичні особи-підприємці належать до однієї категорії учасників господарського процесу, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з приписами частини 2 статті 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи. створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни. України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно із п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно - правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Виключення будівель промисловості, що належать на праві власності фізичній особі-підприємцю, з числа об'єктів нерухомості, які за законом не є об'єктами оподаткування, негативно впливає на конкурентноздатність такого підприємця порівняно з юридичними особами та явно суперечить, визначеним Податковим кодексом України принципам рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу тощо (пп. 4.1.2. п. 4.1. ст. 4 ПК України).

Норма п. п. "є" п. 266.2.2. ст. 266 ПК України в розрізі основоположного принципу єдиного підходу до встановлення податків і зборів, передбаченого пп. 4.1.11 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, і принципу нейтральності оподаткування, встановленого у пп. 4.1.8 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України не містить жодних виключень, обмежень чи застережень щодо включення будівель промисловості, що належать на праві приватної власності фізичним особам - підприємцям, до об'єктів, які не оподатковуються в силу закону.

Таким чином, належна позивачу нежитлова будівля бойні по забою тварин як будівля промисловості не є об'єктом оподаткування в силу імперативних приписів закону (п. п. "є" п. 266.2.2. ст. 266 ПК України) і податок на нерухоме майно на неї не повинен нараховуватись, а відтак, оскаржуване рішення відповідача є протиправним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно застосовано податкове зобов'язання до ОСОБА_3 у сумі 30778 грн. 86 коп., а тому податкове повідомлення-рішення від 27.06.2016 р. №177991-13 підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 11, 71, 86, 158-163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов ОСОБА_3 задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за формою "Ф" від 27 червня 2016 року №177991-13 на суму 30778 грн. 86 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2017 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя А.М. Ковальчук