Справа № 826/26174/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемка Романа Анатолійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення в частині та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» № 45543 від 10.07.2014, укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «УФС», оформлене наказом № 6 від 18 листопада 2014 року (згідно переліку); зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Оберемка Р.А. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Загального реєстру вкладників, додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2016 року адміністративний позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись з винесеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 199 та ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін в зв'язку з правильним встановленням судом першої інстанції обставин справи та винесення спірного рішення з дотриманням процесуального права.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк для звернення до адміністративного суду з заявленими позовними вимогами.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів зауважує, що при застосуванні наслідків, передбачених наведеною нормою визначенню підлягає початок перебігу строку звернення до суду, тобто день, з якого особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, і відповідно з якого слід обчислювати строк звернення до суду.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішенні від 27.06.2000 р. у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосвується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів справи вбачається, що апелянтом при поданні позовної заяви вказано про те, що 30.06.2015 зателефонувавши на гарячу лінію ПАТ КБ «УФС» дізнався що кошти за вкладом позивача не підлягають відшкодуванню у зв'язку з тим, що Договір депозиту є нікчемним в силу ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України.

Проте, як встановлено, позивач 02.12.2014 зверталась до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. з заявою про розблокування її вкладу та внесення в список осіб, які мають право на отримання гарантованої суми від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.81).

Вказана заява позивача надійшла на адресу відповідача 1 за вх. № 447 від 12.12.2014.

За наслідками розгляду заяви позивача від 02.12.2014, Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончаровим С.І. листом «Про визнання правочинів нікчемними» № 001/945 від 12.12.2014, було повідомлено позивача про те, що правочини, в т.ч. договір банківського вкладу між ПАТ «КБ «УФС» та позивачем від 10.07.2014 № 45543, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що інформація про вкладників банку є банківською таємницею та не може надсилатись на адресу за якою неможливо ідентифікувати вкладника, уповноважена особа Фонду Гончаров C.І. пропонував вкладникам, в тому числі і позивачу, отримати відповідь на заяву особисто з пред'явленням документів, які посвідчують особу та ідентифікаційного коду.

За інформацією Гончарова C.І. відповіді на заяви вкладників, в тому числі і заяву позивача, вручались особисто заявникам під розписку після надання вказаних вище документів на території, яка визначалась вкладниками.

Таким чином, уповноважена особа Фонду Гончаров C.І. на виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо повідомлення сторін за договором про його нікчемність надав письмову відповідь на заяву позивача.

Отримання позивачем листа підтверджується особистим підписом із зазначенням дати 18.12. 2014р. (а.с.34).

Отримання позивачем вказаного листа також підтверджується зазначенням в позовній заяві позивачем «Зі змісту листа-відповіді Відповідача-1 вбачається, що правочин Договір депозиту, укладений між Позивачем та ПАТ «КБ «УФС» було визнано нікчемним».

Також, 20 листопада 2014 року на офіційному веб-сайті Фонду гарантування спадів фізичних осіб розміщено оголошення про початок виплат коштів вкладникам ПАТ «КБ «УФС» наступного змісту: «У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб д 13 листопада 2014 року рішення № 119 про початок ліквідації ПАТ «КБ «УФС» Фонд з 21 листопада 2014 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку. Для отримання коштів вкладники ПАТ «КБ «УФС» з 21 листопада 2014 року по 31 грудня 2014 року включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду ПУБЛІЧНЕ КЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК» (далі - ПАТ «АЛЬФА-БАНК»).»

Про те, що зазначена інформація була відома позивачу зазначено в позовній заяві.

Крім того, в позовній заяві позивач зазначає наступне: «Після прибуття до відділення ПАТ АЛЬФА-БАНК» для отримання відшкодування за вкладом, позивачу стало відомо, що його не було включено до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за спадами за рахунок Фонду».

Відтак, про порушення права щодо включення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та відшкодування коштів за вкладом, позивач дізнався в грудні 2014 року, після отримання листа Уповноваженої особи «Про визнання правочинів нікчемними» від 12.12.2014 вих. № 001/945.

Таким чином, твердження позивача про те, що йому стало відомо, що договір депозиту нікчемним 30 червня 2015 року під час телефонної розмови з Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» Гончаровим С.І. не відповідає дійсності. Більш того, вказана інформація щодо вкладників банку є банківською таємницею та не може надаватися по телефону.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин, відповідає правильному застосуванню норм процесуального права.

Таким чином, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що наявні підстави для залишення позову без розгляду.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно залишення адміністративного позову без розгляду, через що ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемка Романа Анатолійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення в частині та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлений 24.01.2017 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.