Справа № 826/7186/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 січня 2017 року № 826/7186/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Аблова Є.В., суддів - Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Державної авіаційної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (надалі - позивач або ДП «МА «Бориспіль») з позовом до Державної авіаційної служби України (надалі - відповідач або Державіаслужба України), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 12.04.2016 серії АА № 002478 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, якою на позивача накладено штраф у розмірі 8500 грн.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови Державіаслужби України від 12.04.2016 серії АА №002478 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації у зв'язку з відсутністю факту правопорушення, що покладено відповідачем в основу висновків про наявність підстав для притягнення ДП «МА «Бориспіль» до відповідальності згідно з абз. 7 п. 4 ч. 1 ст. 127 Повітряного кодексу України, та з підстав протермінування відповідачем строку для розгляду справи про правопорушення в галузі цивільної авіації на підставі протоколу серії АА №000463 від 25.03.2016.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено про правомірність постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

В судовому засіданні за участю представників сторін суд у відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

В період з 24.12.2015 по 28.12.2015 спеціально створеною комісією, відповідно до наказу Державіаслужби України від 22.12.2015 №816, проведена позапланова інспекційна перевірка ТОВ «Інтеравіа» в аеропорту «Бориспіль» з питань дотримання ним вимог безпеки польотів при здійсненні наземного обслуговування.

За результатами такої перевірки 31.12.2015 складений акт позапланової інспекційної перевірки ТОВ «Інтеравіа» в аеропорту «Бориспіль» з 24 по 28 грудня 2015 року, що затверджений т.в.о. Голови Державіаслужби 13.01.2016 (далі - акт перевірки).

За висновками цього акта перевірки встановлено ряд недоліків в роботі ТОВ «Інтеравіа», зокрема, останнє здійснює наземне обслуговування повітряних суден, а саме заправку азотом на місцях стоянки без наявності сертифікату відповідності та дозволу на початок робіт підвищеної небезпеки (зберігання балонів із стисненим та зрідженим газом), що підпадає під дію ст. 127 Повітряного кодексу України. З огляду на наведене комісією було прийнято рішення про заборону експлуатації та використання посудин під тиском ТОВ «Інтеравіа» на території аеропорту «Бориспіль», з підстави утворення загрози безпеці польотів, та зазначено, що дане обладнання має бути вивезене з контрольованої зони аеропорту в одноденний термін з дня отримання акта (п. 4 висновків такого акта).

Зі змістом цього акта перевірки представники ТОВ «Інтеравіа» та ДП «МА «Бориспіль» були ознайомлені, про що свідчать їх підписи на примірнику такого акта.

10.02.2016 позивач отримав лист Державіаслужби України від 01.02.2016 №1.18-868 з доданою до нього копією акта перевірки, яким відповідач проінформував ДП «МА «Бориспіль» щодо необхідності тимчасового вилучення перепусток на наземне обладнання, спецмашини та засоби перонної механізації, які зазначені в акті перевірки, до усунення відповідних недоліків та отримання погодження від Державіаслужби України на поновлення їх експлуатації, та щодо прийнятого рішення про заборону експлуатації та використання ТОВ «Інтеравіа» на території аеропорту «Бориспіль» під час наземного обслуговування повітряних суден посудин, що працюють під тиском.

16.02.2016 року до позивача надійшов лист відповідача від 16.02.2016 №1.18-1572 щодо поновлення експлуатації наземного обладнання, спецмашин та засобів перонної механізації ТОВ «Інтеравіа» на території аеродрому «Бориспіль», окрім недоліку щодо здійснення наземного обслуговування повітряних суден, а саме, заправки азотом без сертифікату відповідності.

В березні 2016 року до Державіаслужби України надійшов лист Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки від 01.03.2016 №8/3/2-2209, де було зазначено наступне: протягом часу, наданого для усунення недоліків, та на сьогодні ТОВ «Інтеравіа» не вивозило за межі аеропорту «Бориспіль» належну йому посудину під тиском, а також продовжує здійснення заправки азотом повітряних суден без сертифікату відповідності. Керівництвом ДП «МА «Бориспіль» не проконтрольовано виконання вимог Державіаслужби України в частині вивезення майна ТОВ «Інтеравіа» (посудини під тиском) за межі аеропорту та, як наслідок, не вжито заходів щодо запобігання заправки азотом повітряних суден без сертифікату відповідності.

З урахуванням отриманої інформації, працівником відповідача проведено перевірку ДП «МА «Бориспіль» з питання виконання ним вимог акта позапланової інспекційної перевірки ТОВ «Інтеравіа» в аеропорту «Бориспіль» від 13.01.2016.

В результаті проведеної перевірки встановлено порушення контролю за виконанням вимог акта перевірки щодо заборон експлуатації та використання ТОВ «Інтеравіа» посудин, що працюють під тиском, на території аеропорту, чим порушено ч. 1 ст. 66 Повітряного кодексу України, та складено протокол серії АА №000463 від 25.03.2016 про правопорушення у галузі цивільної авіації.

12.04.2016 відповідачем винесено постанову серії АА №002478 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, якою на позивача накладено штраф у розмірі 8500,00 грн. за абз. 7 п. 4 ч. 1 ст. 127 Повітряного кодексу України.

Вважаючи таку постанову про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації відповідача протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 66 Повітряного кодексу України (далі - ПК України) керівник експлуатанта аеродрому несе відповідальність за забезпечення безпеки польотів, контроль за станом приаеродромної території, будівництвом об'єктів, діяльністю суб'єктів на аеродромі та на приаеродромній території, контроль за дотриманням вимог щодо встановлення і розміщення маркірувальних знаків та радіотехнічних пристроїв, підтримання встановленого порядку виконання і забезпечення польотів на аеродромі та здійснює координацію діяльності на аеродромі підприємств і організацій.

Згідно ч. 1 ст. 72 ПК України експлуатант аеропорту несе відповідальність за організацію заходів щодо безпеки польотів, авіаційної безпеки, організацію наземного обслуговування, організацію і проведення пошукових, аварійно-рятувальних і протипожежних робіт у разі аварійних чи надзвичайних подій з повітряними суднами на території аеропорту та в районі аеродрому, ефективне надання послуг користувачам аеропорту.

Частина 2 ст. 77 ПК України визначено, що суб'єкти авіаційної діяльності, які надають послуги з наземного обслуговування, що підлягають обов'язковій сертифікації, провадять свою діяльність на території аеропорту та аеродрому на підставі відповідного сертифіката, виданого уповноваженим органом з питань цивільної авіації, а також договору, укладеного з експлуатантом аеропорту (аеродрому).

Відповідно до ч. 1 ст. 78, ч. 3 ст. 66 цього Кодексу експлуатанти аеропорту (аеродрому), виходячи з організаційно-технічних можливостей, зобов'язані створити суб'єктам авіаційної діяльності, що провадять діяльність в аеропорту, рівні умови користування аеропортом та аеродромом, якщо інше не передбачено законодавством.

Також експлуатант аеродрому не має права вживати дискримінаційних заходів та обмежувати права користувачів аеропорту, суб'єктів з наземного обслуговування.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що експлуатант аеропорту (аеродрому) несе відповідальність за забезпечення безпеки польотів, в тому числі у зв'язку з діяльністю суб'єктів на аеродромі (в аеропорту), та зобов'язаний створити суб'єктам авіаційної діяльності, що провадять діяльність в аеропорту, відповідні умови користування аеропортом (аеродромом). У свою чергу суб'єкти авіаційної діяльності, які надають послуги з наземного обслуговування, що підлягають обов'язковій сертифікації, провадять свою діяльність на території аеропорту (аеродрому) на підставі відповідного сертифіката, виданого уповноваженим органом з питань цивільної авіації, а також договору, укладеного з експлуатантом аеропорту (аеродрому); при цьому сертифікація суб'єктів господарювання належить до виключних повноважень Державіаслужби України.

Суд також враховує, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ПК України сертифікат на відповідність вимогам авіаційних правил України повинні отримати підприємства та організації, які в галузі цивільної авіації здійснюють технічне обслуговування авіаційної техніки. Сертифікат видається після здійснення процедури сертифікації, у ході якої перевіряється довгострокова здатність суб'єкта або об'єкта авіаційної діяльності до безпечного виконання дозволеного виду діяльності або функцій у галузі цивільної авіації.

Наказом Міністерства транспорту і зв'язку України від 20.04.2010 №209 «Про затвердження Правил схвалення організацій з технічного обслуговування (Part-145) та затвердження Змін до Правил сертифікації організацій з технічного обслуговування авіаційної техніки», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.08.2010 за №591/17886, відповідно до Повітряного кодексу України, Закону України «Про Загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу» та з метою впровадження в Україні європейських технічних правил і стандартів, затверджено Правила схвалення організацій з технічного обслуговування (Part-145) (далі - Правила (Part-145).

Пунктом 1 Правил (Part-145) передбачено, що ці Правила встановлюють технічні вимоги та процедури для компетентних органів щодо схвалення організацій з технічного обслуговування повітряних суден, включаючи будь-який компонент, що призначений для встановлення на них.

Наказом Державної авіаційної адміністрації від 06.04.2011 №181 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо процедури сертифікації та нагляду за організаціями з технічного обслуговування», затверджено Методичні рекомендації щодо процедури сертифікації та нагляду за організаціями з технічного обслуговування (на виконання вимог Правил (Part-145)).

Відповідно до п. 1.1. Методичних рекомендацій щодо процедури сертифікації та нагляду за організаціями з технічного обслуговування (далі - процедури), процедури поширюються і є рекомендованими для співробітників уповноваженого органу з питань цивільної авіації, що приймають участь в сертифікації організацій з технічного обслуговування. Ці процедури розроблені на виконання вимог пунктів 2.3.1 (145.B.01), 2.3.2 (145.B.10) Правил (Part-145) та визначають порядок видачі, постійного нагляду (підтримання чинності), зміни, продовження (для Правил сертифікації з технічного обслуговування, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 29 травня 1998 р. №205, призупинення дії та анулювання Сертифікатів схвалень організацій з технічного обслуговування.

Пунктом 4.1. Методичних рекомендацій щодо процедури сертифікації та нагляду за організаціями з технічного обслуговування передбачено, що проведення сертифікації та нагляд за діяльністю, що стосуються сертифікаційних робіт організації з технічного обслуговування, здійснює уповноважений орган на підставі Правил (Part-145) та Правил сертифікації з технічного обслуговування, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 29.05.1998 №205.

Відповідно до п. 4.6.1. Методичних рекомендацій щодо процедури сертифікації та нагляду за організаціями з технічного обслуговування, сертифікат організації з технічного обслуговування видається на необмежений термін відповідно до Правил (Part-145), відповідно до «Плану-графіку», що передбачений у підпункті 4.4.2 за Правилами сертифікації з технічного обслуговування, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 29.05.1998 №205.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що під сертифікатом на відповідність вимогам авіаційних правил України в розумінні ст. 13 ПК України мається на увазі документ, який містить вказівку на відповідність організації вимогам Правил (Part-145) або Правил сертифікації з технічного обслуговування, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 29.05.1998 №205 (останні втратили чинність 28.01.2014).

В силу приписів ст. 127 ПК України, за правопорушення в галузі цивільної авіації до юридичних осіб - суб'єктів авіаційної діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за порушення правил контролю за безпекою польотів та авіаційною безпекою на авіапідприємствах, - штраф у розмірі від п'ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз. 7 п. 4 ч. 1 вказаної статті Кодексу).

З тексту оскаржуваної постанови від 12.04.2016 вбачається, що підставою для накладення на позивача штрафу у розмірі 8500 грн. став встановлений відповідачем факт невиконання ДП «МА «Бориспіль» вимог акта перевірки в частині заборон ТОВ «Інтеравіа» експлуатувати та використовувати на території аеропорту посудини під тиском для заправки азотом повітряного судна, за відсутності у останнього сертифікату відповідності. На думку відповідача, факт правопорушення засвідчується відеоматеріалами з камер відеоспостереження служби авіаційної безпеки ДП «МА «Бориспіль», а саме записом за 27.02.2016, на якому зафіксовано технологічний процес наземного обслуговування повітряного судна (рейс PS801), що перебував на стоянці МС-М22 перону «М» міжнародного аеропорту.

В тексті свого позову позивач навів наступні спростування доводів відповідача щодо використання ТОВ «Інтеравіа» посудин під тиском на території аеропорту «Бориспіль».

Як пояснив позивач, установки для заправки азотом повітряних суден, що є власністю ТОВ «Інтеравіа», починаючи з 22.01.2016 були переданні ним у платне строкове користування третій особі - приватному акціонерному товариству «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на підставі договору оренди обладнання від 22.01.2016 №85/01.16/УС. В свою чергу ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» має сертифікат схвалення організації з технічного обслуговування серії АА № 011080 від 01.03.2012, номер схвалення UA.145.0027, виданий Державіаслужбою України відповідно до вимог Правила схвалення організацій з технічного обслуговування (Part-145), що надає авіакомпанії право заправляти азотом належній їй повітряні судна.

Працівниками служби контролю за безпекою польотів та аеронавігаційного забезпечення ДП МА «Бориспіль» були встановлені особи, які 27.02.2016 обслуговували повітряне судно ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» (Е190 UR-EMB) на стоянці МС22 перону «М», та в яких 30.03.2016 відібрані такі письмові пояснення: працівник ТОВ «Інтеравіа» (водій СМ) ОСОБА_1 пояснив, що він транспортував обладнання з азотом в зону обслуговування повітряного судна та особисто не брав участі в процесі його заправки азотом. В своїх поясненнях авіаційний технік ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» ОСОБА_2 зазначив, що саме ним здійснено заправку основної стійки шасі повітряного судна азотом.

Також актом служби контролю за безпекою польотів та аеронавігаційного забезпечення ДП МА «Бориспіль» від 30.03.2016 №20-26-11 зафіксований лише факт порушення ОСОБА_1 п. 2.26 Керівництва з організації руху повітряних суден, спецавтотранспорту та засобів перонної механізації на аеродромах цивільної авіації, затвердженого наказом МЦА СРСР від 03.07.1986 № 150, а саме в'їзд у зону обслуговування повітряного судна зі спецмашиною (дизельний тягач «Беларусь») без дозволу та керівництва посадової особи, відповідальної за під'їзд спецмашини до повітряного судна, а не факт експлуатації посудини під тиском.

На підтвердження наведених обставин позивач надав суду такі документи: копії договору оренди обладнання №85/01.16/УС від 22.01.2016 з доданими до нього актом приймання-передачі обладнання від 22.01.2016 та додатковою угодою №1 від 19.02.2016 до вказаного договору; копії сертифікату схвалення організації з технічного обслуговування серії АА №011080 від 01.03.2012, номер схвалення UA.145.0027, та додатків до нього; копії свідоцтв про державну метрологічну атестацію, виданих на обладнання ТОВ «Інтеравіа»; копії пояснень ОСОБА_3 від 30.03.2016 та рапорту ОСОБА_2 від 30.03.2016, акта про встановлення правопорушення від 30.03.2016.

Матеріали відеозапису за 27.02.2016, в яких зафіксований факт правопорушення, представник відповідача суду не пред'явив та пояснень про причини відсутності таких доказів до суду не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали суд приходить до висновку, що 27.02.2016 персонал ТОВ «Інтеравіа» не проводив заправку азотом повітряного судна Авіакомпанії МАУ на стоянці МС22 перону «М» в аеропорті «Бориспіль», а лише перевозив обладнання, що працює під тиском на замовленням орендаря такого обладнання - Авіакомпанії МАУ, що, згідно з чинним законодавством, не потребує наявності сертифікату відповідності. Натомість заправку азотом повітряного судна було здійснено технічним персоналом Авіакомпанії МАУ (сертифікація якої засвідчується матеріалами справи), а не працівником ТОВ «Інтеравіа», що спростовує доводи відповідача про експлуатацію останнім посудин під тиском на території аеропорту за відсутності відповідної сертифікації після складання акта перевірки.

Щодо зауважень позивача в частині прострочення відповідачем строку на розгляд справи про правопорушення у галузі цивільної авіації на підставі протоколу від 25.03.2016 серії АА № 000463 про правопорушення у галузі цивільної авіації суд встановив наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 128 ПК України, справи про правопорушення у галузі цивільної авіації розглядаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, за результатами розгляду приймається постанова.

Згідно із ст. 129 ПК України, підставою для розгляду справи про правопорушення в галузі цивільної авіації, які зазначені в статті 127 цього Кодексу, є протокол.

Протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати керівник уповноваженого органу з питань цивільної авіації та його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники.

Справа про правопорушення в галузі цивільної авіації розглядається в п'ятнадцятиденний строк з дня одержання уповноваженим органом з питань цивільної авіації протоколу про правопорушення в галузі цивільної авіації.

В ході судового розгляду представник відповідача не надав суду жодні документальні докази, на підтвердження факту отримання протоколу від 25.03.2016 серії АА № 000463 про правопорушення у галузі цивільної авіації 28.03.2016 (як то зазначено ним у тексті заперечень проти позову), та всупереч вимог ч. 2 ст. 71 КАС України не довів в суді дотримання Державіаслужбою України строку розгляду справа про правопорушення в галузі цивільної авіації на підставі вказаного протоколу.

Враховуючи вищенаведене та встановлені у справі обставини відсутності факту вчинення позивачем порушення вимог ч. 1 ст. 66 ПК України (а саме в частині не виконання вимог акта перевірки щодо заборони експлуатації та використання ТОВ «Інтеравіа» посудин, що працюють під тиском, на території аеропорту до отримання останнім сертифікату відповідності), суд вважає постанову відповідача від 12.04.2016 серії АА №002478 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної авіаційної служби України від 12.04.2016 серії АА №002478 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Стягнути на користь державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» () судові витрати у розмірі 1 378 грн. шляхом їх безспірного списання з рахунку Державної авіаційної служби України () за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.