Справа № 265/6289/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мельник І.Г.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року справа №265/6289/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М.. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2016 року у справі № 265/6289/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя про визнання дій управління, які полягають у відмові позивачу у призначені пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ протиправними; зобов'язання управління призначити та розрахувати пенсію позивачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, починаючи з 28 вересня 2016 року (а.с. 2-3).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано дії Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області, які полягають у відмові ОСОБА_2 у призначені пенсії держаного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, № 3723-ХІІ, протиправними. Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя від 07 жовтня 2016 року № 4252/923 про відмову позивачу в призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723- ХІІ. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя призначити та розрахувати ОСОБА_2 пенсію державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723- ХІІ, починаючи з 28 вересня 2016 року (а.с. 32-34).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2016 року у справі № 265/6289/16-а про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що право на призначення пенсії як державного службовця у позивача настане з моменту виходу у відставку у відповідності до положень ст.141 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та п. 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VII (а.с. 39-41).

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 20 червня 2003 року по теперішній час працює на посаді судді Апеляціного суду Донецької області (а.с. 9-10, 11).

28 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя №4252/923 від 07 жовтня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв'язку з тим, що п.3 ст. 3 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VII не поширюється на суддів (а.с. 12).

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Спірним питанням у даній справі є правомірність відмови відповідача щодо призначення пенсії за віком позивачу, як держслужбовцю, у відповідності до положень ст. 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням того, що позивач є працюючою суддею.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», з часу звернення із заявою про призначення пенсії до управління, а саме з 28 вересня 2016 року, а дії відповідача щодо відмови позивачці у призначенні пенсії як держслужбовцю є неправомірними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пенсійне забезпечення державних службовців у відповідні періоди часу врегульовано Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII, набрав законної сили 01 травня 2016 року), іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», жінки, які народились в період з 01 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року мають право на призначення пенсії за віком по досягненню 57 років 6 місяців за наявності страхового стажу не менше 15 років.

ОСОБА_2 досягла пенсійного віку 20 серпня 2016 року.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закон № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закон № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Як вбачається з довідки Апеляційного суду Донецької області від 26 серпня 2016 року №3.5.-12/117/2016 року та копії трудової книжки від 01 грудня 1976 року, позивач - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) має загальний стаж роботи 39 років, 09 місяців, 07 днів, з них стаж роботи на прокурорських посадах - 13 років, 03 місяці, 21 день, стаж роботи на посадах судді - 20 років, 10 місяців, 06 днів (станом на день звернення до управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії від 28 вересня 2016 року).

Відтак, у позивача наявний відповідний стаж державної служби, однак, як вбачається з матеріалів справи, з 20 червня 2003 року по теперішній час позивач працює на посаді судді Апеляційного суду Донецької області.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач звернулась до пенсійного органу 28 вересня 2016 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо наявності у позивача права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки позивач на день набрання чинності Законом № 889 має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закон № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта про можливість отримання пенсії після виходу у відставку як судді, оскільки позивач на день звернення з заявою мала право на отримання пенсії незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку за умови відповідно стажу державного службовця.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі докази по справі в сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2016 року у справі № 265/6289/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2016 року у справі № 265/6289/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії у повному обсязі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова