Справа № 826/7346/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/7346/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 січня 2017 року № 826/7346/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., судді Погрібніченка І.М., судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товарної біржі «Перша Універсальна Біржа «Україна» до Державної фіскальної служби України про визнання рішення нечинним в частині,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася товарна біржа «Перша Універсальна Біржа «Україна» до Державної фіскальної служби України, в якому просить суд: визнати нечинним рішення Державної фіскальної служби України від 23.03.2016 року №99-49-23-06-15 в частині невключення товарної біржі «Перша Універсальна Біржа «Україна» до Єдиного реєстру суб’єктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави на 2016 рік.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно норм чинного законодавства біржа має право надавати послуги по організації та проведенні аукціонів (біржових торгів) по реалізації майна. а рішення відповідача щодо невключення до Єдиного реєстру суб’єктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави є незаконним. Крім того, на думку позивача, посилання відповідача на Методичні рекомендації з окремих питань організації роботи з безхазяйним майном та майном, що переходить у власність держави, є необґрунтованим та незаконним, оскільки зазначені Рекомендації не є нормативно-правовим актом, не зареєстровані в Міністерстві юстиції України, не доведені до населення, а відтак не є обов’язковими.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав того, що у територіальних органів ДФС немає підстав для включення Біржі до Єдиного реєстру, оскільки біржа не займається комерційним посередництвом і не має на меті одержання прибутку.

В судовому засіданні 22.12.2016 за участю представників сторін суд у відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як зазначає позивач в адміністративному позові, з метою участі в конкурсі, з визначення суб'єктів господарювання, які у 2016 році зможуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави, в грудні 2015 року товарна Біржа «Перша Універсальна Біржа «Україна» подала заяви та необхідні документи до Головного управління ДФС в м. Києві, Головного управління ДФС в Київській області, Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДФС в Дніпропетровській області.

При цьому, позивач стверджує, що на офіційному сайті ДФС України в розділі «Реєстри» зазначено Єдиний реєстр суб'єктів господарювання, які у 2016 році зможуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави, у якому Біржу не було включено до переліку відповідних суб'єктів господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління ДФС у м. Києві листом №1859/10/26-15-16-01-16 від 02.02.2016 року повідомила позивачу, що відповідно до рішення засідання комісії ГУ ДФС у м. Києві з формування Єдиного реєстру суб'єктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави на 2016 рік, ТБ «Перша універсальна біржа «Україна» не включено до вищевказаного Єдиного реєстру на 2016 рік, в зв'язку з невідповідністю підприємства критеріям, визначеним «Методичними рекомендаціями з окремих питань організації роботи з безхазяйним майном та майном, що переходить у власність держави» від 04.08.2015 року.

Крім того, листом №364/10/10-36-23-16 від 15.02.2016 року Головне управління ДФС у Київській області повідомило, що при розгляді поданих Вами документів щодо включення до Єдиного реєстру суб'єктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави, було встановлено невідповідність основним критеріям, які враховуються комісією при винесенні рішення про включення суб'єктів господарювання до Єдиного реєстру, а саме: відповідно до п. 2.7 Розділу другого Методичних рекомендацій з окремих питань організації роботи з безхазяйним майном та майном, що переходить у власність держави, затверджених Головою ДФС України 04 серпня 2015 року, одним із критеріїв при винесенні рішення про включення суб'єктів господарювання до Єдиного реєстру є наявність чистого прибутку у звіті про фінансові результати.

Відповідно до п. 4.2 ст. 4 Статуту Товарної біржі " Перша універсальна біржа "Україна" (код ЄДРПОУ 35252391), у своїй діяльності Біржа не ставить перед собою завдань щодо отримання прибутку, а відтак відсутні підстави для включення Товарної біржі "ПЕРША УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА "Україна" до Єдиного реєстру суб'єктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави на 2016 рік.

Матеріалами справи підтверджується, що з метою з’ясування причин не включення до Єдиного реєстру, Біржа звернулася до Державної Фіскальної Служби України листом №18/2 від 22.02.2016 р. та листом від №21/3 від 02.03.2016 року.

Відповідач повідомив позивача листом від 23.03.2016 року №6280/6/99-49-23-06-15, що у територіальних органів ДФС не має підстав для включення Біржі до Єдиного реєстру, мотивуючи це наступним. Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 р. № 1340 (далі - Порядок). Пунктом 1 Порядку визначено перелік майна, на яке розповсюджується його положення. Відповідно до п. п.12, 13 Порядку, угоди з торгівельними підприємствами, яким доручається реалізація майна, укладає керівник, або особа, яка його заміщає, відповідного органу державної податкової служби, митного органу, в межах повноважень, установлених законом. Угоди з торгівельними підприємствами на реалізацію майна укладаються лише після включення їх до Єдиного реєстру. Крім того, ч. 3 ст. 1 Закону України «Про товарну біржу» передбачено, що біржа не займається комерційним посередництвом і не має на меті одержання прибутку. Статтею 4 цього Закону визначені обов'язки товарної біржі, а саме: створення умов для проведення біржової торгівлі, регулювання біржових операцій, регулювання цін на підставі попиту та пропозиції на товари, допущені до обігу на біржі.

Незгода позивача з даним рішенням щодо невключення до Єдиного реєстру зумовила його звернення до суду, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998 року (далі – Порядок №1340).

Відповідно до п. 1 Порядку №1340 (в редакції станом на момент подання позивачем документів щодо участі в конкурсі з відбору суб'єктів господарювання, які зможуть реалізовувати безхазяйне майно та майно, яке перейшло у власність держави у 2016 році) дія цього Порядку поширюється на:

1) майно, конфісковане на підставі рішення суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом, крім вилученого митними органами майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію;

2) транспортні засоби та інші види майна, що зберігаються під митним контролем виключно митницею, як не пропущені на митну територію України внаслідок установлених заборон чи обмежень на їх ввезення або транзит через територію України, якщо сума складських митних зборів досягає їх вартості;

3) майно, термін зберігання якого під митним контролем закінчився, а власник не звернувся за ним в установлений Митним кодексом України термін;

4) товари з обмеженим терміном зберігання, вилучені правоохоронними органами або затримані митними органами як предмети порушення митних правил, у тому числі товари, затримані у справах про контрабанду;

5) майно, визнане безхазяйним відповідно до законодавства;

6) предмети-знахідки, товари та цінності, загублені або залишені у готелях, транспорті, театрах, інших громадських місцях, якщо вони не були затребувані їх власниками протягом установленого законом терміну;

7) скарби, передані фінансовим органам;

8) майно, що за правом успадкування перейшло у власність держави;

10) невручені міжнародні та внутрішні поштові відправлення, а також грошові перекази після закінчення термінів зберігання підприємствами зв'язку, визначених законодавством, у разі неможливості видачі їх отримувачам та повернення відправникам;

11) валютні цінності, що пересилаються в міжнародних поштових відправленнях з порушенням нормативних актів Всесвітнього поштового союзу та норм законодавства України;

12) знаряддя незаконного добування природних ресурсів та незаконно добуті природні ресурси або продукти, вироблені з них, чи їх вартість;

13) використані під час проведення експертизи (випробування) зразки нехарчової продукції, що були відібрані в межах здійснення державного ринкового нагляду, залишкова вартість яких перевищує встановлену Кабінетом Міністрів України граничну межу (крім зразків продукції, що є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають установленим вимогам щодо їх безпечності), реалізуються шляхом проведення прилюдних торгів (аукціонів) в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 9 Порядку №1340 майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акта опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що на офіційному сайті ДФС України були розміщені оголошення територіальними відділеннями ДФС України щодо проведення конкурсу з відбору суб'єктів господарювання, які зможуть реалізовувати безхазяйне майно та майно, яке перейшло у власність держави у 2016 році. Відповідні оголошення були розміщені ГУ ДФС у м. Києві від 30.10.2015 р., ГУ ДФС у Київській області від 11.11.2015 р., ГУ ДФС в Одеській області від 10.11.2015 р, ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 11.11.2015 р.

Так, в оголошеннях зазначено, що до Єдиного реєстру включаються суб'єкти господарювання незалежно від форми власності, що є юридичними особами та платниками податку на додану вартість і здійснюють реалізацію майна шляхом проведення біржових торгів (аукціонів) або через роздрібну торгівельну мережу.

Основними критеріями, які враховувались комісією при винесенні рішення про включення суб'єктів господарювання до Єдиного реєстру, вказувались:

досвід роботи не менше одного року у сфері продажу;

– наявність чистого прибутку у звіті про фінансові результати;

– відсутність заборгованості за платежами перед бюджетами;

– наявність у штатному розписі суб’єкта господарювання не менше трьох працівників;

– відсутність порушень договірних зобов’язань щодо реалізації безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави, суб’єктами господарювання, які раніше перебували у Єдиному реєстрі;

– наявність власних (орендованих) складських приміщень на території, що контролюється територіальною податковою службою, до якої суб’єкт господарювання подав заяву про включення до Єдиного реєстру;

– наявність у суб’єкта господарювання офіційної сторінки або електронної адреси в мережі Інтернет (за можливості).

При цьому, вказувалось, що для участі в конкурсі суб’єкти господарювання подають такі документи:

– заяву про включення до Єдиного реєстру із зазначенням вартості власного капіталу, кількості працівників, наявності офіційної сторінки або електронної адреси в мережі Інтернет;

– копію установчого документа, засвідчену суб’єктом господарювання;

– копії ліцензій на право здійснення окремих видів господарської діяльності (за наявності);

– довідку про власні складські приміщення або копію договору оренди складських приміщень у тому регіоні, де подається заява;

– копії документів, які підтверджують можливість проведення біржових торгів (свідоцтво про реєстрацію (акредитацію) члена біржі, власника біржового місця, брокерської контори);

– баланс або фінансовий звіт суб’єкта малого підприємництва та звіт про фінансові результати за останній звітний період, що передує даті подачі документів.

Якщо суб’єкт господарювання на дату подачі документів перебуває у Єдиному реєстрі і протягом останнього року зміни до установчого документа не вносились, завірена копія установчого документа не надається.

З матеріалів справи вбачається, що позивач подав заяви та наступні документи до ГУ ДФС у м. Києві, ГУ ДФС в Київській області, ГУ ДФС в Одеській області та ГУ ДФС у Дніпропетровській області:

- належним чином завірені копії статуту (по 2 примірника);

- належним чином завірену копію ліцензії на право проведення земельних аукціонів (по 2 примірники);

- належним чином завірену копію договору оренди складських приміщень на території, що контролюється територіальною податковою службою, до якої суб'єкт господарювання подав заяву про включення до єдиного реєстру (по 2 примірники);

- довідку про кількість працівників, які перебувають в трудових відносинах з Біржею (по 2 примірники);

- власне підтвердження про можливість проведення біржових торгів(по 2 примірники);

- баланс та звіт про фінансові результати за останній звітний період (по 2 примірники). Інформацію з офіційної сторінки ДФС України про включення ТБ «Перша Універсальна Біржа «Україна» до переліку бірж, яким відповідно до результатів конкурсу надані ДФС України повноваження з продажу майна, що перебуває в податковій заставі, в 2015-2017 роках. (2 примірники);

- власне підтвердження того, що Біржа має досвід та бездоганну репутацію у сфері продажу майна з 2007 року. Витяг з реєстру платників ПДВ.

Згідно з п. 12 Порядку №1340 на початку кожного року місцеві податкові інспекції із залученням органів, що вилучають та обліковують майно, визначають на конкурсній основі торгівельні підприємства, яким доручатиметься реалізація майна, з обов'язковим занесенням їх до єдиного реєстру торгівельних підприємств, який ведеться цими інспекціями. Протягом року в разі потреби дозволяється доповнювати єдиний реєстр торгівельних підприємств іншими торгівельними підприємствами за поданням органів, що вилучають та обліковують майно.

Наведене свідчить, що прийняття рішення про включення підприємства до Єдиного реєстру суб'єктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави або відмову в ній законодавцем віднесено до виключної компетенції місцеві податкові інспекції, оскільки, як зазначено вище, відповідно до ст. 12 Порядку №1340 податкові інспекції із залученням органів, що вилучають та обліковують майно, визначають на конкурсній основі торгівельні підприємства, яким доручатиметься реалізація майна, з обов'язковим занесенням їх до єдиного реєстру торгівельних підприємств, який ведеться цими інспекціями.

Матеріалами справи підтверджується, що Головне управління ДФС у м. Києві листом №1859/10/26-15-16-01-16 від 02.02.2016 року повідомило позивачу, що відповідно до рішення засідання комісії ГУ ДФС у м. Києві з формування Єдиного реєстру суб'єктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави на 2016 рік, ТБ «Перша універсальна біржа «Україна» не включено до вищевказаного Єдиного реєстру на 2016 рік, в зв'язку з невідповідністю підприємства критеріям, визначеним «Методичними рекомендаціями з окремих питань організації роботи з безхазяйним майном та майном, що переходить у власність держави» від 04.08.2015 року.

Крім того, листом №364/10/10-36-23-16 від 15.02.2016 року Головне управління ДФС у Київській області повідомило, що при розгляді поданих позивачем документів щодо включення до Єдиного реєстру суб'єктів господарювання, які можуть здійснювати реалізацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави, було встановлено невідповідність основним критеріям, які враховуються комісією при винесенні рішення про включення суб'єктів господарювання до Єдиного реєстру, а саме: відповідно до п. 2.7 Розділу другого Методичних рекомендацій з окремих питань організації роботи з безхазяйним майном та майном, що переходить у власність держави, затверджених Головою ДФС України 04 серпня 2015 року, одним із критеріїв при винесенні рішення про включення суб'єктів господарювання до Єдиного реєстру є наявність чистого прибутку у звіті про фінансові результати.

В даному випадку саме Головне управління ДФС у м. Києві, Головне управління ДФС у Київській області, Головне управління ДФС в Одеській області, ГУ ДФС у Дніпропетровській області, як органи, до яких позивач звертався із пакетом документів з метою прийняття участі в конкурсі з відбору суб’єктів господарювання, які у 2016 року зможуть здійснювати реєстрацію безхазяйного майна та майна, що переходить у власність держави, є належними органами, які визначають на конкурсній основі торгівельні підприємства, яким доручатиметься реалізація майна, з обов'язковим занесенням їх до єдиного реєстру торгівельних підприємств, який ведеться цими інспекціями, а відтак саме їх рішення є рішеннями щодо відмови у внесенні суб’єктів господарювання до Єдиного реєстру.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача та, як наслідок, обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2013 року №818/500/13-а.

Стаття 6 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб’єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов’язаний надати об’єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи, що під час розгляду та вирішення даної справи по суті судом встановлено, що позивачем позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача та, як наслідок, обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, суд, з урахуванням наведеного, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товарної біржі «Перша Універсальна Біржа «Україна» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.