Справа № 816/2182/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/2182/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Диканської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Національне агентство України з питань державної служби про визнання неправомірним розпорядження, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до суду з позовом до Диканської районної державної адміністрації Полтавської області (надалі - відповідач, Диканська райдержадміністрація), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Національне агентство України з питань державної служби, у якому просила:

визнати неправомірним розпорядження голови Диканської райдержадміністрації від 27.05.2016 про присвоєння їй 5 рангу державного службовця;

зобов'язати голову Диканської райдержадміністрації присвоїти ОСОБА_1 3 ранг державного службовця з 01.05.2016.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що має сукупний стаж державної служби понад 22 роки, а тому відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2016 їй має бути присвоєний 3 ранг державного службовця.

У судове засідання 12.01.2017 особи, які беруть участь у справі, не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Позивач надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідач та третя особа про причини неявки уповноважених представників у судове засідання не повідомили, заяв чи клопотань до суду не надали.

Згідно з частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

А відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, достатність наданих суду доказів для розгляду справи по суті, судовий розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження, без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

13.01.2017 до суду надійшли заперечення відповідача проти позову, у яких останній зазначив, що рішення про присвоєння позивачу рангу державного службовця прийняте на підставі Закону України "Про державну службу", постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 та наявних на офіційному сайті Національного агентства України з питань державної служби роз'яснень.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 05.07.1994 перебуває на державній службі, з 03.04.2003 призначена на посаду заступника начальника управління - начальника бюджетного відділу фінансового управління Диканської райдержадміністрації /а.с. 11-13/.

13.08.2004 позивачу відповідно до статті 26 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ присвоєно 11 ранг державного службовця /а.с. 13/.

27.05.2016 головою Диканської райдержадміністрації, у зв'язку з набранням чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу", видано розпорядження №44-к "Про присвоєння рангів державним службовцям", відповідно до якого присвоєно п'ятий ранг державного службовця (категорія "Б"), окрім іншого, заступнику начальника управління - начальнику бюджетного відділу фінансового управління райдержадміністрації ОСОБА_1 /а.с. 14-19/.

29.07.2016 позивач звернулась до Національного агентства України з питань державної служби з питання надання роз'яснення щодо порядку присвоєння рангів державним службовцям з 01.05.2016 /а.с. 20/.

Листом від 02.09.2016 вих. №5845/13-16 Національним агентством України з питань державної служби роз'яснено, що ОСОБА_1 має право на призначення п'ятого рангу державного службовця /а.с. 21-22/.

Не погодившись з вищенаведеним рішенням відповідача та доводами третьої особи, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу", яким урегульовані відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, а також визначено правовий статус державного службовця.

За приписами частин першої - третьої статті 39 названого Закону, ранги державних службовців є видом спеціальних звань.

Встановлюється дев'ять рангів державних службовців.

Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями визначаються Кабінетом Міністрів України.

Присвоюються такі ранги: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "Б", - 3, 4, 5, 6 ранг.

Порядок присвоєння рангів державних службовців затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306.

Пунктом 10 зазначеного Порядку встановлено, що державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. N 3723-XII "Про державну службу", присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

Суд зауважує, що посада позивача відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" відноситься до категорії посад "Б", що надає право на призначення 3, 4, 5, 6 рангу державного службовця.

На вказаній посаді позивач перебуває з 03.04.2003.

Отже, строк відпрацювання позивача на займаній посаді перевищує три роки, у зв'язку з чим їй присвоєно 5 ранг державного службовця.

Частиною шостою статті 39 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" визначено, що черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки з урахуванням результатів оцінювання його службової діяльності.

У спірних відносинах має місце призначення чергового рангу державного службовця, чинне законодавство не містить застережень щодо можливості врахування сукупного стажу державної служби при призначенні чергового рангу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно присвоєно 5 ранг державного службовця ОСОБА_1

А тому, підстави для скасування спірного розпорядження та зобов'язання відповідача прийняти рішення про присвоєння позивачу 3 рангу державного службовця відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У даному випадку відповідач довів суду, що приймаючи спірне рішення він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

У свою чергу, позивач не підтвердив належними доказами правомірність та обґрунтованість своїх вимог.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 41, 69-71, 86, 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.С. Бойко