Справа № 818/1191/16
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 р.Справа № 818/1191/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2016р. по справі № 818/1191/16

за позовом ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Сумській області

про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом, який мотивує тим, що постановою Сумського окружного адміністративного суду у справі № 818/3797/15 стягнуто з Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області на її користь заборгованість з виплати належних при звільненні сум в розмірі 5154,66 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 31.07.2015 по 26.01.2016 в сумі 35 218,59 грн. В ході примусового виконання судового рішення замінено боржника його правонаступником - управлінням Держпраці у Сумській області. Вказана постанова виконана лише 19.09.2016 року. На підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути на її користь середній заробіток за затримку розрахунку на виконання постанови від 26.01.2016 по справі № 818/3797/15 в сумі 46 385,46 грн. за період з 27.01.2016 по 19.09.2016.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2016 року позовні вимоги було задоволено частково.

Стягнуто з Управління Держпраці у Сумській області (ідентифікаційний код 39857622) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 січня 2016 року по дату повного розрахунку 19 вересня 2016 року в сумі 46 385,46 грн. (сорок шість тисяч триста вісімдесят п'ять грн. 46 коп.).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині 29491,99 грн. (103 робочих дні) за період з 27.01.2016 року по 29.06.2016 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 18.01.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 31.07.2015 ОСОБА_1 звільнено з посади з Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області. При звільненні з нею не було проведено повного розрахунку. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2016 у справі № 818/3797/15 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області, управління Держпраці у Сумській області про стягнення заборгованості задоволено позовні вимоги. Стягнуто з Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті належних при звільненні сум в розмірі 5 154,66 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 31.07.2015 по 26.01.2016 в сумі 35 218,59 грн. (а.с. 6-7). Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016 постанову суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 8-9). На підставі ч. 5 ст. 245 КАС України судове рішення у даній справі набрало законної сили.

Остаточний розрахунок із позивачкою, яка була звільнена у липні 2015 року, відповідачем був проведений лише 19.09.2016 року (а.с. 11).

У зв'язку із викладеним позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки судовим рішенням у справі № 818/3797/15 стягнуто на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2015 по 26.01.2016, а остаточний розрахунок проведений був 19.09.2019, то стягненню підлягає середній заробіток за період з 27.01.2016 по 19.09.2016.

У доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що 29.06.2016 року було складено передавальний акт, який підтверджує передачу активів, зобов'язань, матеріальних цінностей від Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області до її правонаступника Управління Держпраці у Сумській області. Відповідач визнає період затримки розрахунку при звільненні з дати підписання передавального акту, а саме: з 29.06.2016 року до дати фактичного розрахунку 19.09.2016 року.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що днем фактичного розрахунку позивача є 19.09.2016 року.

Такими діями відповідач порушив вимоги ст. 47 КЗпП України, яка зобов'язує в день звільнення провести остаточний розрахунок зі звільненим працівником.

Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Установлено, що територіальні органи, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є правонаступниками прав та обов'язків територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються; територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань праці.

На виконання вказаної постанови 25.06.2015 було проведено державну реєстрацію юридичної особи - управління Держпраці у Сумській області шляхом злиття (а.с. 47-48). 29.06.2016 складено передавальний акт, який підтверджує передачу активів, зобов'язань, матеріальних цінностей та документів від Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області до її правонаступника - управління Держпраці у Сумській області (а.с. 16-17). Цього ж дня до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області (а.с. 44-46).

Твердження відповідача про те, що до прийняття Сумським окружним адміністративним судом у справі № 818/3797/15 ухвали про заміну боржника у виконавчому провадженні його правонаступником він не мав обов'язку виплачувати кошти ОСОБА_1 колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки після державної реєстрації припинення Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 до управління Держпраці у Сумській області, як до правонаступника, перейшли всі зобов'язання, в тому числі фінансового характеру, які мала припинена юридична особа.

Колегія суддів також відхиляє твердження відповідача, що після ухвалення судом рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України припиняється.

Колегія суддів зазначає, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 29.01.2014 у справі № 6-144ц13.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 Враховуючи, що судовим рішенням у справі № 818/3797/15 стягнуто на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2015 по 26.01.2016, а остаточний розрахунок проведений був 19.09.2019, стягненню у даній справі підлягає середній заробіток за період з 27.01.2016 по 19.09.2016.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду у справі №818/3797/15 також встановлено, що її середньоденна заробітна плата становить 286,33 грн. Вказана обставина на підставі ч. 1 ст. 72 КАС України не підлягає доказуванню.

Таким чином, за період з 27.01.2016 по 19.09.2016 (162 робочі дні) підлягає стягненню з відповідача 46385,46 грн. (286,33грн.*162дні) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2016р. по справі № 818/1191/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 24.01.2017 р.