Справа № 675/59/17
Суддя: Король О. В.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/59/17
Провадження № 2-а/675/24/2017
У Х В А Л А

"20" січня 2017 р. м.Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області, розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Замкової виправної колонії у Хмельницької області (№58), Головного територіального управління юстиції у Хмельницької області про переведення засудженого для продовження відбуття покарання в місце позбавлення волі за адресою реєстрації, а саме в Одеську область, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася в Ізяславський районний суд Хмельницької області з позовом до Замкової виправної колонії у Хмельницької області (№58), Головного територіального управління юстиції у Хмельницької області, в якому просить перевести ОСОБА_2 для продовження відбуття покарання в місце позбавлення волі за адресою реєстрації, а саме в Одеську область.

В обрунтування позовних вимог зазначає, що рідні позбавлені можливості відвідувати засудженого з огляду на значну відстань до місця відбування покарання, на що затрачаються значні кошти, сили та час. Вважає за можливе застосування приписів ч.2 ст.93 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі по тексту - КВК України).

Згідно з п.4 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання, викладене в ч.1 ст.107 КАС України, суддя прийшов до висновку, що заявлений позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, враховуючи наступне.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як встановлено ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства визначає КАС України.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 ч.1 ст.109 КАС України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 3 ст.50 КАС України визначено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За змістом вказаних статей справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб'єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, водночас на цих суб'єктів покладено обов'язок виконувати вимоги та приписи. При цьому необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відтак, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Так, відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п.2 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Занд проти Австрії" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Слід констатувати, що предметом заявленого позову не є оскарження дій/бездіяльності відповідача щодо відмови у переведенні позивача до іншої колонії з врахуванням вимог ч.2 ст.93 КВК України

Таким чином, предмет розгляду в указаній справі не підпадає під приписи ч. 9 ст. 539 КПК України, згідно якої розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, а саме оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.93 КВК України, засуджений до позбавлення волі відбуває весь строк покарання в одній виправній чи виховній колонії, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до його місця проживання до засудження або місця постійного проживання родичів засудженого.

Переведення засудженого для дальшого відбування покарання з однієї виправної чи виховної колонії до іншої допускається за виняткових обставин, які перешкоджають дальшому перебуванню засудженого в цій виправній чи виховній колонії. Порядок переведення засуджених визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Відповідно до норм КВК України розроблена Інструкція про порядок розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, затверджена наказом Наказ Міністерства юстиції України від 08.02.2012 №222/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.02.2012 за №213/20526. Зазначена інструкція регламентує питання, що стосуються розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки не стосуються порядку оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Водночас, суд звертає увагу позивача на те, що, згідно ч.5 ст.109 КАС України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.ст.160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративні справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя: Король О.В.