Справа № 826/28122/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10 січня 2017 року 16 год. 50 хв. № 826/28122/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерспорт» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерспорт" (далі - позивач) до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 16 грудня 2015 року № та № (далі - оскаржувані рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки сприйняті відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача не визнала позов та просила відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

У відповідному судовому засіданні представниками сторін заявлено письмове клопотання про подальший розгляд та вирішення справи за їх відсутності, у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

В подальшому, до суду через канцелярію від представника відповідача надійшли додаткові письмові заперечення проти позову, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності позивачем за період із 30.08.2015 року по 02.12.2015 року, за результатами якої складено акт від 02.12.2015 року №369/26-55-15-03 (далі - акт перевірки).

У ході перевірки встановлено порушення строків сплати податкових зобов'язань по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, передбачених п. 3 ст. 287 Податкового кодексу України, а саме: термін сплати орендної плати за землю за липень 2015 року 30.08.2015 року (1 115 685, 46 грн.). Позивачем сплачена частина місячної частки в сумі 175096,06 грн. 29.09.2015 року, 29.10.2015 року сплачено 225000,00 грн., 24.11.2015 року сплачено 320000,00 грн.

Позивачу надіслано для підписання акт камеральної перевірки. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення акт отримано позивачем 07.12.2015 року.

17.12.2015 року від ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві (основне місце реєстрації позивача) надійшов лист щодо розгляду заперечень позивача.

Листом від 17.12.2015 року з повідомленням про вручення поштового відправлення позивачу надіслано для виконання податкові повідомлення-рішення від 16.12.2015 року № та №.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 16.12.2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

№, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 10% грошового зобов'язання, погашеного з затримкою, у розмірі 17509,61 грн. за платежем: орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності;

№, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 20% грошового зобов'язання, погашеного з затримкою, у розмірі 109000,00 грн. за платежем: орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до ст. 76 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за передній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари; з 1 січня 2015 року на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи-підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Вищевказані положення Закону стосуються перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за передній календарний рік, тобто за 2014 рік.

Таким чином, суд не приймає доводи позивача щодо відсутності підстав для проведення перевірки в зв'язку з дією мораторію.

Відповідно до статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:

83.1.1. документи, визначені цим Кодексом;

83.1.2. податкова інформація;

83.1.3. експертні висновки;

83.1.4. судові рішення;

83.1.6. інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Таким чином, доводи позивача щодо висновків податкового органу, зроблених в акті перевірки на підставі платіжних доручень, також не можуть бути прийняті судом як належні.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Податковим кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Цивільним кодексом України, законами України та договором оренди землі.

Відповідно до пункту 288.4 статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати за землю встановлюються за угодою сторін у договорі оренди між орендодавцем і орендарем.

Відповідно п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Після отримання нового витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, у разі збільшення або зменшення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та у відповідності до ст. 50 Податкового кодексу України платник повинен подати уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) та провести коригування податкових зобов'язань.

Позивачем до віщдповідача надана податкова декларація орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності від 04.02.2015 року реєстраційний номер , в якій узгоджено податкове зобов'язання на 2015 рік в розмірі 2101152,68 грн. з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями в розмірі 175096,06 грн.

Відповідно до абзацу 5 ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки.

Підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (ст. 15 Закону України «Про оцінку земель»).

Рішенням Київської міської ради від 03.07.2014 року №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» у складі технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва затверджено нормативну грошову оцінку земель міста Києва. Зазначене рішення ради вступило в дію 01.07.2015 року (рішення Київської міської ради №565/565 від 10 грудня 2014 року).

Статтею 286 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 271.1 ст.271 Податкового кодексу базою оподаткування земельного податку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем24.07.2015 року отримана довідка про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки №Ю-06744/2015, згідно якої нормативна грошова оцінка земельної ділянки по пров. Лабораторному, 7а (кадастровий номер 79:009:0047) визначена в розмірі 334705639,20 грн. з урахуванням коефіцієнта на функціональне використання землі 2,5, як для земель комерційного використання.

Позивачем 20.08.2015 року до відповідача надано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю, згідно якої узгоджено податкове зобов'язання по орендній платі за землю починаючи з 01.07.2015 року з урахуванням нормативної грошової оцінки в розмірі 334705639,20 грн. (коефіцієнт на функціональне використання землі 2,5) з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями в розмірі 1115685,46 грн.

Як вже зазначено вище, під час проведення перевірки відповідачем встановлено порушення строків сплати податкових зобов'язань по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, передбачених п. 3 ст. 287 Податкового кодексу України, а саме: термін сплати податку по орендній платі за землю за липень 2015 року настав 30.08.2015 року у розмірі 1115685,46 грн., проте позивачем сплачено податок частково в сумі 175096,06 грн. 29.09.2015 року та 29.10.2015 року сплачено 225000,00 грн., а 24.11.2015 року сплачено 320000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 126 Податкового кодексу України за порушення строків сплати суми самостійно визначеного грошового зобов'язання по орендній платі за землю суб'єкт господарювання притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Позивачем доказів своєчасності сплати податку суду не пред'явлено, пояснень з приводу затримки обов'язкового платежу не наведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерспорт» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерспорт».

Копії постанови направити сторонам (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин