Справа № 826/26608/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 грудня 2016 року № 826/26608/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Автофест»
доУправління з надзвичайних ситуацій у Солом'янському районі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві
провизнання протиправними та скасування рішень, визнання незаконної перевірки,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автофест» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Управління з надзвичайних ситуацій у Солом'янському районі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання рішення відповідача щодо проведення перевірки незаконним;

- визнання перевірки проведеної відповідачем в період з 15.10.2015р. по 16.10.2015р. незаконною;

- визнання незаконним та скасування акту перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб від 16.10.2015р. №658.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю проведення перевірки та складання за її результатами акту перевірки від 16.10.2015р. №658, оскільки у період 2015 - 2016 років відповідач повинен був проводити перевірку виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, що визначено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. №71-VІІІ.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав правомірності проведення перевірки та складання за її результатами акту перевірки.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі наказу від 18.09.2015р. №125 та на підставі посвідчення на проведення перевірки від 01.10.2015р. №619, відповідачем проведено планову перевірку додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб ТОВ «Автофест» за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 103, за результатами якої складено акт від 16.10.2015р. №658.

Незгода з діями контролюючого органу по проведенню перевірки та складання за її результатами акта перевірки обумовила позивача звернутися з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Так, згідно зі ст. 1, ч. 5 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 6, ч. 7 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити:

дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу;

найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи, директором ТОВ «Автофест» Мілевським М.М. 21.09.2015р. особисто отримано повідомлення про проведення перевірки №21/2686 від 21.09.2015р.

Планові перевірки здійснювалися на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року № 476-р «Про затвердження плану основних заходів цивільного захисту на 2015 рік», яким зобов'язано провести заходи щодо державного нагляду та контролю у сфері техногенної і пожежної безпеки шляхом проведення перевірки стану протипожежного захисту та техногенної безпеки: об'єктів, що належать суб'єктам господарювання з високим ступенем ризику від провадження господарської діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.2012р. № 306, затверджені «КРИТЕРІЇ, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності, та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки», відповідно до якої до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику відносяться суб'єкти: які провадять діяльність з будівництва об'єктів IV-V категорії складності.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автофест» проводить господарську діяльність (автосалон та станція технічного обслуговування) на території та у приміщені ПАТ «Газпромкомплект», яке віднесено до високого ступеня ризику від провадження господарської діяльності заданими критеріями: об'єкт на якому може перевищувати 100 і більше осіб.

Отже, враховуючи вищевикладене ТОВ «Автофест» у відповідності до п. 3 постанови КМУ №306 є суб'єктом господарювання з високим ступенем ризику від провадження господарської діяльності.

У той же час, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 р. № 71-VIII у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Як слідує із назви та змісту цього Закону ним внесено зміни саме до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо податкової реформи.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Із наведеного випливає, що Управління не є відповідним контролюючим органом в розумінні Податкового кодексу України, а відтак, на відповідача не поширюються вимоги щодо обмеження перевірок, передбачені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи".

Статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 р. № 1622-VІІ передбачалося, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби) здійснюється протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

На виконання ст. 31 вказаного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 13 серпня 2014 року № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами".

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) мають здійснюватися протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Водночас, на час здійснення перевірки ТОВ «Автофест» у жовтні 2015 р. дія пункту 8 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, тобто дія мораторію на перевірки, припинилась.

В частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування акту перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб від 16.10.2015р. №658, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 6 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається суб'єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право одержувати та знайомитися з актами державного нагляду (контролю), надавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта органу державного нагляду (контролю).

Судом встановлено, що за результатами перевірки державними інспекторами з нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки складено акт перевірки додержання (виконання) суб'єктом господарювання вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб від 16.10.2015р. №658.

Акт перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служби від 16.10.2015р. №658 підписаний начальником охорони суб'єкта господарювання ОСОБА_2

У той же час, представник позивача ні у позовній заяві, ні безпосередньо у судовому засіданні не пояснив суду, в чому полягає незаконність акта перевірки та не обґрунтував підстав для його скасування.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 10.09.2013р. у справі № 21-237а13, акт перевірки є документом, який лише підтверджує факт проведення перевірки, містить доказову інформацію про виявлені правопорушення та може бути наданий суду під час вирішення спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта і не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася.

Акт перевірки не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки не є актом застосування норм права та не встановлює конкретні приписи, звернені до окремої особи.

Таким чином, позовну вимогу щодо про скасування акту перевірки суд вважає безпідставною, оскільки акт перевірки - це службовий документ, який стверджує факт проведення перевірки суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, а його скасування не призведе до поновлення прав позивача у спірних правовідносинах.

Натомість, належним способом захисту порушеного права буде оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, складеного на підставі вказаного акту перевірки.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем у повному обсязі доведено правомірність своїх дій.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Автофест» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко