Справа № 825/2390/16
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/2390/16

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

при секретарі Пархомчука Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації та Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації, в якому просив визнати протиправною відмову Чернігівської обласної державної адміністрації у видачі йому посвідчення (категорія 1) з вкладкою, як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, викладену в листі Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації за вих. № 10-11/5190/ від 02.06.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, що дає право на отримання посвідчення (категорії 1). Позивач звернувся із заявою до Чернігівської ОДА про видачу йому такого посвідчення, однак, листом від 02.06.2016 № 10-11/5190 Департамент соціального захисту населення Чернігівської ОДА йому відмовив у зв'язку з відсутністю правових підстав. Вказаний лист-відповідь, на думку позивача, не містить посилання на нормативно-правовий акт, що посвідчення є недійсним, тому є протиправним. Також зазначає, що протиправність Чернігівської ОДА у невидачі позивачу посвідчення категорії1 підтверджується постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.07.2016 року, яка набрала законної сили.

Ухвалою суду від 18.01.2017, занесеною секретарем судового засідання у журнал судового засідання залучено другого відповідача - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації.

Позивач на судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідачів на судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи без участі представника. Представник Чернігівської ОДА надіслав письмові пояснення, в яких зазначив, що Чернігівська ОДА не може бути відповідачем по справі, оскільки оскаржується відповідь Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, який є самостійною юридичною особою.

Представник Департаменту соціального захисту населення Чернігівської ОДА надіслав заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки на виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.07.2016 позивачу видано посвідчення особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) та вкладку до нього, тому вважає, що на даний час порушене право позивача відновлено.

Фіксування судового засідання, відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.

Відповідно до положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується на підставі наявних в ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

11.05.2016 позивач звернувся до голови Чернігівської ОДА із заявою (вх. № 08/5488-1 від 12.05.2016), в якій просив видати йому посвідчення особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1), або надати відповідь про відмову в цьому.

13.05.2016 вказана заява передана на розгляд Департаменту соціального захисту населення Чернігівської ОДА, про що свідчить супровідний лист № 03/5488-17, копія якого міститься в матеріалах справи.

02.06.2016 Департамент соціального захисту населення Чернігівської ОДА листом № 10-11/5190 повідомив позивача про відмову у видачу посвідчення особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1), у зв'язку з відсутністю правових підстав, оскільки після набрання чинності Закону України від 28.12.2014 № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» м. Семенівка не вважається зоною посиленого радіоекологічного контролю і, відповідно, факт проживання на такій території відсутній.

Вважаючи таку відповідь протиправною позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Так, частиною першою статті 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно з статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

В силу положень частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як вже встановив суд, заява позивача про видачу посвідчення особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) від 11.05.2016 була розглянута та 02.06.2016 Департамент соціального захисту населення Чернігівської ОДА позивачу направив відповідь за № 10-11/5190, в якій повідомив про відсутність правових підстав у видачі посвідчення особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, оскільки після набрання чинності Закону України від 28.12.2014 № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» м. Семенівка не вважається зоною посиленого радіоекологічного контролю і, відповідно, факт проживання на такій території відсутній.

Відтак, зазначені вище обставини такі як розгляд заяви позивача від 11.05.2016 та надання на неї відповіді у вигляді листа № 10-11/5190 від 02.06.2016, фактично свідчать про відсутність порушень Закону України «Про звернення громадян».

Поряд із цим, зміст даного адміністративного позову та заявлені позовні вимоги свідчать, що позивач в даному випадку не оскаржує процедуру розгляду його заяви, а фактично не погоджується з відмовою у видачі йому посвідчення особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 і тому саме цій відмові суд надає оцінку, вирішуючи дану адміністративну справу.

В провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 825/1186/16 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської ОДА про зобов'язання Чернігівської ОДА прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.07.2016 у справі № 825/1186/16 позов задоволено. Зобов'язано Чернігівську обласну державну адміністрацію прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) з вкладкою за встановленим зразком.

За результатами розгляду вказаної справи суд дійшов висновку, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015.

Крім того, виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового регулювання зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 01.01.1993 у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Отже, статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015.

Також суд не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що однією з підстав для відмови позивачу у видачі посвідчення є факт проходження ним огляду МСЕК 02.07.2015, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ, зважаючи на те, що для вирішення питання щодо видачі позивачу посвідчення (категорії 1) не має правового значення факт проходження позивачем огляду МСЕК, оскільки на момент проходження огляду МСЕК позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, який є чинним.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При вирішенні даного спору суд не може оминути поза увагою і висновки Європейського Суду з прав людини щодо тлумачення норм Конвенції при застосуванні національного законодавства, позаяк такі згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень» та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

В контексті зазначеного необхідно звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Понамарьов проти України» від 03.04.2008, «Христов проти України» від 19.02.2009 у яких зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Виходячи із практики Європейського Суду з прав людини принцип юридичної визначеності має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації (встановлення процедури і її дотримання), та частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Тобто принцип юридичної визначеності в світлі Конвенції гарантує обмеження на безкінечний перегляд рішень, які вступили в силу, не лише правомочного суду, а й іншого владного органу, якщо таке рішення останнього переглядалося судом та визнано законним. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

В даному ж випадку оскільки судовим рішенням від 12.07.2016 у справі № 825/1186/16, яке набрало законної сили, зроблено висновок про протиправність Чернігівської ОДА у невидачі позивачу посвідчення особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, тому сама відповідь Департаменту соціального захисту населення Чернігівської ОДА від 02.06.2016 за № 10-11/5190, на переконання суду, не може слугувати підставою для перегляду обставин встановлених остаточним судовим рішенням.

Крім того, завданням адміністративного судочинства згідно з положеннями частини першої статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до вимог статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як встановив суд, на даний час Чернігівською ОДА позивачу видано посвідчення особи, яка постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1), тобто порушене право позивача відновлено.

За наведених вище обставин суд доходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.І. Соломко