Справа № 810/3651/16
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року 810/3651/16

Колегія суддів Київського окружного адміністративного суду у складі: головуючого- судді Брагіної О.Є.; суддів Панової Г.В.; Панченко Н.Д., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Екстер" до Державної фіскальної служби України , Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вимогами до Державної фіскальної служби, Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС Київської області про визнання дій відповідачів по неприйняттю електронного документа J3001001- повідомлення про прийняття працівника на роботу та J0217010 - уточнюючого розрахунку з ПДВ протиправними та зобов'язання прийняти ці документи, а ДФС утриматись від блокування та нездійснення перешкод у прийнятті електронної звітності згідно договору про визнання електронних документів №071020161 від 07.10.2016 р.

Заявлені вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача, яка виявилась у неприйнятті документів в електронному вигляді на підставі укладеного договору від 05.10.2016 р. №051020161 про визнання еклектронної звітності. З посиланням на п.п.201.1, 201.10 ст.201 ПКУ, Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, просив заявлені вимоги задовольнити.

Представник ДФС у судове засідання не прибув, повідомлений судом належним чином про дату та місце розгляду справи, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності, суду не надав.

Представник Білоцерківської ОДПІ вимоги позову не визнав та пояснив, що оскільки податковим органом було встановлено формування ТОВ "Екстер" "сумнівного" податкового кредиту з ПДВ за рахунок реалізації покупцями товарів відмінних від придбаних у постачальників, походження яких невідоме та, у зв'язку з неможливістю відстеження за даними ЄРПН, на засіданні робочої групи з організації супроводження процесу укладання договорів про виконання електронних документів із платниками податків, 29.11.2016 р., було прийнято рішення щодо розірвання договору №051020161 від 05.10.2016 р., укладеного з ТОВ "Екстер". До цього часу, а саме з 19.10.2016 р., дія вказаного договору була призупинена на підставі службового листа №663/10-02-12-01-12 від 11.10.2016 р.

Згідно із ч.6 ст.128 КАСУ, колегія суддів здійснила розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача-2, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог, з огляду на таке:

у розумінні норми пп. 14.1.181 п. 14.1 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлені ст. 198 ПК України. Пунктом 198.1 ст. 198 ПКУ визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною,-п. 198.2 ст. 198 ПК України.

За приписами п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, в тому числі місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

У відповідності до п. 201.4 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Пунктом 201.2 ст. 201 ПКУ встановлено, що форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зокрема, форма податкової накладної та порядок її заповнення, на момент виникнення спірних правовідносин, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2014 року №10 "Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2014 року за № 185/24962.

Одночасно, порядок видачі податкових накладних регламентовано п. 201.10 ст. 201 ПКУ, відповідно до якого податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (абз. 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами (пп. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 ПК України). Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абз. 3 п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Відповідно до абз. 4 - 8 п. 201.10 ст. 201 ПК України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 ПК України, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

В свою чергу, механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній до Єдиного реєстру податкових накладних платників податку на додану вартість-продавців товарів (послуг) встановлений Кабінетом Міністрів України постановою від 29.12.2010 року № 1246 "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" (надалі - Порядок № 1246). Згідно абз. 2 п. 1 Порядку № 1246, подання податкової накладної та/або розрахунку коригування Державній податковій службі в електронній формі здійснюється відповідно до Порядку підготовки і подання податкових документів в електронній формі засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого Державною податковою службою.

Внесення відомостей, що містяться у податковій накладній, до Реєстру та їх реєстрація проводиться шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній податковій службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години (п. 2 Порядку № 1246). Положеннями п. 7 - 11 Порядку № 1246 визначено, що після надходження податкової накладної в електронній формі до Державної податкової служби здійснюється її розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, та проводиться її реєстрація.

Для підтвердження прийняття податкової накладної до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначеного документу, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі. Датою та часом подання податкової накладної в електронній формі Державній податковій службі є дата та час, зазначені у квитанції про її прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття. Квитанція, що підтверджує факт реєстрації податкової накладної, надсилається протягом операційного дня продавцеві. Якщо протягом операційного дня продавцеві не надіслано квитанцію, що підтверджує прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування, такі податкова накладна та/або розрахунок коригування вважаються зареєстрованими.

В силу приписів норми абз. 9 п. 201.10 ст. 201 ПК України, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Порядок електронного документообігу між платниками податків та контролюючими органами з приводу подання податкових документів в електронному вигляді із використанням електронного цифрового підпису регламентується Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011 (далі - Інструкція). Платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства на підставі укладеного з контролюючим органом договору про визнання електронних документів. Платник податків укладає один договір з територіальним органом ДФС за основним місцем обліку, який надає право подавати податкові документи до будь-якого органу ДФС, в якому такий платник перебуває на обліку. Договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів.

Водночас контролюючий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку. У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору платнику податків, договір з яким розірвано, ДФС надає право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» і «б» пункту 49.3 статті 49 розділу ІІ Податкового кодексу України (абзац третій пункту 49.4 статті 49 розділу ІІ Кодексу), про що зазначено в листі ДФС від 07.09.2016 № 19336/6/99-99-08-02-01-15.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2016 р., позивачем були подані податковому органу з використанням ключів електронного підпису та діючого сертифікату повідомлення про прийняття працівника на роботу та уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ в електронному вигляді на підставі договору №051020161 від 05.10.2016 р., укладеного з відповідачем-2 про визнання електронної звітності. Проте, ці документи прийняті не були та, згідно відомостей квитанцій №1 від 21.10.2016 р. Центрального порталу прийому звітності ДФС щодо неприйняття документу (тобто, розрахунку та повідомлення) зазначена причина- "можливе розірванням договору про визнання електронної звітності".

Згідно усних пояснень представника відповідача-2, наданих у судовому засіданні, фактично підставою для відмови у прийняті податкової звітності позивача спочатку було призупинення дії договору про визнання електронної звітності 26.10.2016 р., а в подальшому, 29.11.2016 р., і його розірвання.

Відповідно до Інструкції № 233 платник податків може надіслати до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку податкові документи в електронному вигляді після того, як з цим органом ДПС укладено договір про визнання електронних документів, а також надано посилені сертифікати відкритих ключів, сформовані акредитованим центром сертифікації ключів. Цією ж Інструкцією затверджено текст примірного договору про визнання електронних документів. Розділом 6 договору визначено, що зазначений договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Органу ДФС надано право на дострокове розірвання договору в односторонньому порядку з підстав, визначених самим договором. Згідно п.5 договору, у разі припинення його дії надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді, не приймається.

Як було встановлено судом, і це підтверджено матеріалами адміністративної справи, станом на день подання позивачем документів в електронному вигляді, а саме 21.10.2016 р., дія договору про визнання електронним документів припинена не була, тому у відповідачів були відсутні законні підстави для неприйняття та нереєстрації поданих ТОВ "Екстер" документів в електронному вигляді.

Крім того, згідно п.7 Інструкції №233 підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України „Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований). Інші підстави для прийняття податкового документа відсутні.

Як слідує із квитанції №1 від 21.10.2016 р. підставою для неприйняття стало можливе розірвання договору про визнання електронної звітності, що суперечить вимозі п.7 Інструкції.

Відтак позовні вимоги ТОВ "Екстер" в частині визнання протиправними дій податкового органу по неприйняттю податкових документів 21.10.2016 р. та зобов'язання їх прийняти підлягають задоволенню.

Одночасно суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про зобов'язання ДФС утриматись від блокування електронної звітності та здійснення перешкод у її прийнятті згідно договору, оскільки: по-перше, це вимога на майбутнє; по-друге, станом на день розгляду справи договір №051020161 від 05.10.2016 р. відповідачем розірваний в односторонньому порядку і вказане рішення позивачем не оскаржене.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Державної фіскальної служби України та Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції по неприйняттю повідомлення про прийняття працівника на роботу та уточнюючого розрахунку з ПДВ протиправними.

Зобов'язати Білоцерківську об'єднану державну податкову інспекцію прийняти в електронному вигляді повідомлення про прийняття працівника на роботу та уточнюючий розрахунку з ПДВ (j3001001 та j217010) відповідно.

У задоволенні решти позовних вимог,- відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий-суддя Брагіна О.Є.

Судді Панова Г.В.

Панченко Н.Д.