Справа № 818/806/16
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 р.Справа № 818/806/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2016р. по справі № 818/806/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"

до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

07.07.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (далі по тексту - ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт", позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - відповідач), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення відповідача № від 03.02.2016 року та № від 23.06.2016 року.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення № від 23.06.2016 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 270 907 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 135 453,50 грн. по взаємовідносинах з постачальником ТОВ "Інвестбудметал"; № від 03.02.2016 в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за звітний період 2014 року на суму 277 126 грн. по взаємовідносинах з постачальником ТОВ "Інвестбудметал".

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2016 року в справі №818/806/16 та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 19.01.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 31.12.2014 року по 31.12.2014 року.

За наслідками перевірки відповідачем 03 лютого 2016 року було винесено податкові повідомлення-рішення, якими зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та збільшено зобов'язання позивача. В тому числі № про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 26219503 грн.

Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України від 10.06.2016 року скарга позивача задоволена частково. Податкові повідомлення-рішення від 03.02.2016 скасовано, крім частини, що стосується зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 277126 грн. по відносинах ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" з ТОВ "Інвестбудметал".

За наслідками розгляду скарги відповідачем винесено 23.06.2016 року податкове повідомлення-рішення № про збільшення зобов'язання позивача з податку на додану вартість на 272124 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 136062 грн. 50 коп.

Позивач, не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було доведено правомірності висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства при формування податкового кредиту по відносинах з ТОВ "Інвестбудметал" у 2014 році, а тому безпідставним є висновок відповідача про збільшення прибутку позивача та рішення про зменшення від'ємного значення податку на прибуток.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ст. 198 п. п. 198.1-198.3, 198.6 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем 13.08.2013 року було укладено з ТОВ "Інвестбудметал" договір поставки № 13/08/13, відповідно до якого позивач зобов'язаний приймати та оплачувати товари, що поставляються контрагентом. Виконання умов договору його сторонами підтверджується копіями рахунків на оплату, податковими накладними, витягами з Єдиного реєстру податкових накладних, видаткових накладних, платіжних доручень з відміткою банку про проведення платежу.

З вищевказаних документів вбачається, що позивачем протягом 2014 року отримувались від ТОВ "Інвестбудметал" та були оплачені товари.

В ході перевірки відповідачем було зроблено висновок про наявність в наданих документах недоліків, що дають підстави вважати їх неналежними та такими, що не підтверджують правомірність формування позивачем податкового кредиту, колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Так, відповідачем в акті перевірки зазначено, що надані податкові накладні містять посилання на номери та дати договорів, які не відповідають договору, що наданий на перевірку, або ж номер та дата договору взагалі не зазначені.

З досліджених колегією суддів копій податкових накладних вбачається, що вони дійсно мають посилання на дати та номери договорів, які не збігаються з договором поставки між позивачем та ТОВ "Інвестбудметал". Відповідно до пояснень представника позивача постачальником при заповненні податкових накладних помилково вказувались номери та дати рахунків, а не дата та номер договору поставки. Таке твердження відповідачем доказами не спростовано.

Крім того, відповідно до ст. 201 п. 201.1 п.п. "и" ПК України (в редакції чинній на момент виготовлення податкових накладних) серед інших обов'язкових реквізитів в податковій накладній мав бути зазначений вид цивільно-правового договору. Зазначення дати та номеру такого договору, як стверджує відповідач, законом не передбачалось. Відповідно, не зазначення номеру та дати договору, або зазначення невірного їх значення взагалі не може вважатися недоліком податкової накладної та впливати на виникнення у покупця права на віднесення сум сплаченого податку до податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що вказуючи на недоліки видаткових накладних, відповідач посилається на п. 2.7 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", але наводить в акті невірний зміст цієї норми.

Так, відповідно до п. 2.7 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88 ( в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм. З наведеної норми вбачається, що учасники господарських відносин можуть документувати господарські операції на бланках, виготовлених ними самостійно. Відповідачем не надано доказів затвердження органом державної влади форми видаткової накладної, зокрема обов'язкову відображення в такому документі графи "Відвантажив (ла)". Отже, за таких обставин, складена контрагентом позивача видаткова накладна має відповідати загальним вимогам до первинного документа, встановленого ст. 9 ч. 2 закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ( в чинній на момент складення документів редакції) та містити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем копії видаткових документів відповідають наведеним вимогам. Окремий недолік видаткових накладних: відсутність розшифровки підпису особи, яка отримала товар з боку позивача, не призводить до автоматичної недійсності документу, оскільки факт отримання товарів може бути підтверджений і іншими первинними документами. За твердженням позивача, отримані ним товари були належним чином відображені в бухгалтерському обліку. Також було відображено в обліку і використання цих товарів у власній господарській діяльності. Всі документи були надані відповідачу під час перевірки. В акті перевірки відсутні посилання на дослідження в ході перевірки податковим інспектором документів, що свідчать про оприбуткування та використання отриманих позивачем товарів. Твердження позивача про належне відображення змін в балансі підприємства в зв'язку з придбанням та використанням товарів відповідачем відповідними доказами не спростовано.

Крім того, відповідач в акті перевірки вказує, що на перевірку не надано товаросупровідні документи, що перешкоджає встановленню факту отримання товарів. При цьому посилається на "Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні", затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N 363.

Колегія суддів вважає такі висновки безпідставними з огляду на таке.

Так, наведені Правила регулюють відносини, що виникають між замовниками, перевізниками та одержувачами вантажів за договорами перевезення. В ході перевірки відповідачем не було встановлено та в акті перевірки не зазначено, що позивач або його контрагент були учасниками таких правовідносин. За таких обставин поширення наведеного нормативного акту на правовідносини, що виникли у зв'язку з доставкою товарів позивачу, є безпідставним. Відповідно до пояснень представника позивача великогабаритні товари доставлялись продавцем. Дрібні товари доставлялись керівником ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" власним автомобілем. В зв'язку з цим у позивача не може бути товарно-транспортних накладних, подорожніх листів, тощо. Таке твердження відповідачем відповідними доказами не спростовано.

Також, посилання відповідача на неможливість встановлення виробника товарів за сертифікатами якості, наданими позивачем, як на доказ безтоварності чи підставу для винесення податкових повідомлень-рішень, колегія суддів вважає безпідставним.

Так, ПК України, яким врегульовано порядок нарахування, сплати податку на додану вартість підстави та порядок формування податкового кредиту, не передбачено обов'язку встановлення виробника товарів, як умови віднесення сплачених в ціні товару сум податку до податкового кредиту. Крім того, як було зазначено вище, ст. 198 ПК України виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту пов'язане зі здійсненням операцій з придбання товарів (робіт послуг). Сертифікат же якості взагалі не є документом, що засвідчує перехід права власності на товари, їх фізичне переміщення від постачальника до продавця, а тому не є підставою для формування податкового кредиту.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не було доведено правомірності висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту по відносинах з ТОВ "Інвестбудметал" у 2014 році, а тому висновок відповідача про збільшення прибутку позивача та рішення про зменшення від'ємного значення податку на прибуток є безпідставним.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову не виконав покладений на нього ч. 2 ст. 71 КАС України обов'язок та не довів юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів винесення спірних податкових повідомлень - рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 23.06.2016 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 270 907 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 135 453,50 грн. по взаємовідносинах з постачальником ТОВ "Інвестбудметал"; № від 03.02.2016 в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за звітний період 2014 року на суму 277 126 грн. по взаємовідносинах з постачальником ТОВ "Інвестбудметал".

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2016 року по справі №818/806/16 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача по справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.09.2016р. по справі № 818/806/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді П'янова Я.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 24.01.2017 р.