Справа № 525/458/16-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 р. Справа № 525/458/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до голови Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Відділ Держгеокадастру в Великобагачанському районі Полтавської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

16.05.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача - голови Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Большачкової Н.В. щодо підписання погодження меж та акту прийомки-передачі межових знаків в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати відповідача підписати зазначені документи.

Позивач посилається на те, що він є власником двох земельних ділянок, які розташовані на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. З метою приведення Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 стосовно земельної ділянки, площею 1,0140 га, до норм існуючого законодавства, він замовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Незважаючи на відсутність спору стосовно меж земельної ділянки, суміжні землекористувачі відмовились від погодження меж земельної ділянки шляхом підписання Акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Рішенням п'ятої позачергової сесії сьомого скликання від 15.02.2016 року Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області задоволено його звернення до сесії органу місцевого самоврядування та відповідачу надано право підпису погодження меж та акту прийомки-передачі межових знаків в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1

До часу звернення до суду відповідач ухиляється від виконання зазначеного рішення органу місцевого самоврядування.

Постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24.10.2016 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що з огляду на норми ст. 19 Конституції України та норми ч. 2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити лише ті дії, які він зобов'язаний вчиняти відповідно до Конституції і законів України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24.10.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга згідно положень п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підлягає частковому задоволенню.

З набранням чинності Закону України від 07.07.2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з пунктом 2 Розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» встановлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Судом установлено, що рішенням восьмої позачергової сесії четвертого скликання Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 27.03.2003 року позивачу ОСОБА_1 за рахунок земель комунальної власності в АДРЕСА_1 безоплатно у приватну власність передані дві земельні ділянки, відповідно, площею 0,25 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та, площею 0,7640 га., для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а.с. 5).

Як убачається з Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту на право приватної власності на землю, виданого позивачу 16.04.2003 року, площа земельних ділянок, право власності на які набув позивач відповідно до Державного акту, не відповідає площі земельних ділянок, переданих йому у власність зазначеним рішенням органу місцевого самоврядування. Так, площа земельних ділянок складає 0,3340 га. та 0,6800 га. замість 0,25 га. та 0,7640 га. (а.с. 7).

Судом установлено, що у 2015 році НВТОВ «ІНТЕРАГРОЦЕНТР» за замовленням позивачем ОСОБА_1 виготовляло технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 8-20).

Згідно п.п. 2.8 розділу П Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року № 376, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за № 391/17686, (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, - план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); - акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2 до Інструкції).

Колегія суддів зазначає, що технічна документація із землеустрою розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою, згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами передбачено ст. 198 Земельного кодексу України при кадастровій зйомці як комплексу робіт, що виконуються для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Таким чином, при оформленні земельної ділянки необхідною умовою є узгодження її меж із власниками та користувачами сусідніх земельних ділянок. Акт узгодження меж є необхідною частиною документації, що передається на розгляд органу з розгляду питань, пов'язаних із узгодженням документації із землеустрою.

Згідно з ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Тобто особа, зацікавлена у вирішенні земельного спору, може звернутися до місцевої ради, при якій діє комісія з вирішення земельних спорів, із заявою щодо неможливості узгодити межі земельної ділянки в натурі, у зв'язку з відсутністю суміжних землекористувачів, ненадання ними згоди на погодження чи з інших причин. За результатами розгляду земельного спору приймається відповідне рішення.

Якщо розгляд земельного спору відповідним органом місцевого самоврядування не приніс позитивного результату, або у разі незгоди власників землі або землекористувачів із його рішенням, то такий спір вирішується у судовому порядку (ч. 5 ст. 158 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст.106 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

З актів визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийомки-передачі межових знаків на зберігання убачається, що власники/користувачі суміжних земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 зазначений акт не підписали (т. 1, а.с. 19, 20).

За повідомленням відповідача 08.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до сесії Степанівської сільської ради із заявою про вирішення земельного спору, а саме, - про надання Голові сільської ради права підпису погодження меж та акту прийомки-передачі межових знаків в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою с. Степанівка по вул. Леніна, 40 (т. 2, а.с. 5).

Відповідачем судам першої та апеляційної інстанцій не надано доказів, які б спростували твердження ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про те, що вони 08.02.2016 року також звертались до сесії Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області з проханням вирішити питання про встановлення меж між земельними ділянками, які розташовані в АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 12-13).

Згідно із ст. 4 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах законності.

Стаття 26 Закону № 280/97-ВР визначає компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Такі питання мають вирішуватись виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (пункт 34 частини 1 статті 26).

За приписами ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 12 Земельного кодексу України унормовано, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Рішенням п'ятої позачергової сесії сьомого скликання від 15.02.2016 року Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області земельний спір, що виник між позивачем ОСОБА_1 та суміжними власниками/землекористувачами ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7 за фактом відмови останніх від підпису акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, вирішений наступним чином, - відповідачу надано право підпису погодження меж та акту прийомки-передачі межових знаків в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 246).

Як убачається з протоколу засідання п'ятої позачергової сесії сьомого скликання від 15.02.2016 року Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області щодо розгляду п. 10 порядку денного - «Про надання повноважень права підпису сільському голові Степанівської сільської ради Большачковій Н.В.», - рішення про надання відповідачу права підпису погодження меж та акту прийомки-передачі межових знаків в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, органом місцевого самоврядування фактично прийнято без попереднього розгляду земельного спору, який виник між позивачем ОСОБА_1 та суміжними землекористувачами ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 98, 245).

Матеріали справи, у тому числі, - письмові пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, що надійшли суду апеляційної інстанції 12.01.2017 року, свідчать про те, що, останніми не оскаржувалось рішення п'ятої позачергової сесії сьомого скликання від 15.02.2016 року Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, як таке, що порушує їхні права, як землевласників/землекористувачів.

В матеріалах справи також відсутні дані, які б свідчили про звернення ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 до суду за захистом своїх прав в порядку, встановленому ст. 106, ч. 5 ст. 158 Земельного кодексу України.

Судом установлено, що у відповідь на звернення позивача від 17.03.2016 року стосовно необхідності виконання п'ятої позачергової сесії сьомого скликання від 15.02.2016 року Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області листом від 23.03.2016 року за № 122/02-16 відповідач повідомила ОСОБА_1 про те, що для можливості підпису погодження меж, йому необхідно подати відповідні документи на розгляд постійної комісії з питань агропромислового комплексу земельних ресурсів, приватизації та екології для попереднього ознайомлення та подальшого виїзного засідання. У листі також зазначено про механізм виконання процедури підпису погодження меж, - «подача документів, засідання комісії і тільки тоді встановлення підпису» (т. 1, а.с. 23, 40).

Рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання від 18.11.2016 року Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області зазначене рішення п'ятої позачергової сесії сьомого скликання від 15.02.2016 року фактично скасовано. Підставою для прийняття органом місцевого самоврядування такого рішення послугувала постанова Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24.10.2016 року по справі, що розглядається (т. 1, а.с. 247).

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо необгрунтованності позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність відповідача, що фактично полягає у невиконанні рішення п'ятої позачергової сесії сьомого скликання від 15.02.2016 року Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, колегія суддів зазначає, що ст. 19 Конституції України установлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 73 Закону № 280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Частиною 4 ст. 59 Закону № 280/97-ВР визначено, що рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Судом встановлено, що до 18.11.2016 року рішення п'ятої позачергової сесії сьомого скликання від 15.02.2016 року Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області було чинним та підлягало виконанню, оскільки в установленому законом порядку не було скасовано ані за ініціативою відповідача, ані за ініціативою третіх осіб у справі, у випадки їх незгоди з цим рішенням органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судам першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано доказів щодо наявності обставин, які б звільняли її від обов'язку виконання рішення п'ятої позачергової сесії сьомого скликання від 15.02.2016 року Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

При цьому, колегія суддів зауважує, що реалізація відповідачем свого права не робити того, що не передбачено законодавством не повинна відбуватися у формі штучного блокування виконання рішення органу місцевого самоврядування. Про останнє, на думку колегії суддів, свідчать лист, скерований відповідачем на адресу позивача 23.03.2016 року (т. 1, а.с. 40).

Так, з листа убачається, що позивачу ОСОБА_1 відповідачем не роз'яснено, що рішення від 15.02.2016 року органом місцевого самоврядування прийняте без додержання вимог ст. 159 Земельного кодексу України щодо порядку розгляду земельних спорів органом місцевого самоврядування. В листі не наведені правові підстави, які обумовлюють обов'язок позивача ОСОБА_1 надавати «відповідні» документи для попереднього ознайомлення постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, приватизації та екології Степанівської сільської ради. При цьому, колегія суддів зазначає, що серед повноважень постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, приватизації та екології Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (затверджено рішенням першої сесії сьомого скликання від 06.11.2015 року № 1) відсутні повноваження щодо вирішення земельних спорів (т. 2, а.с. 8).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що позивачем ОСОБА_1 взагалі не подавалися сільському голові для ознайомлення та підписання акти визначення меж земельної ділянки і натурі (на місцевості) та прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Як убачається із матеріалів справи додатком до звернення позивача ОСОБА_1 08.02.2016 року до сесії Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області були: технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, ксерокопія Державного акта на право власності на землю та ксерокопія будівельного паспорту (т. 1, а.с. 21).

Доповідь депутатам органу місцевого самоврядування з питання п. 10 порядку денного засідання п'ятої позачергової сесії сьомого скликання Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області робила відповідач. В матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про повернення позивачу матеріалів, які були додатком до його звернення від 08.02.2016 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність відповідача сільського голови Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Большачкової Н.В. щодо підписання погодження меж та акту прийомки-передачі межових знаків в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, тобто щодо невиконання рішення п'ятої позачергової сесії сьомого скликання від 15.02.2016 року Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача підписати погодження меж та акту прийомки-передачі межових знаків в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, оскільки рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 18.11.2016 року фактично скасовано рішення п'ятої позачергової сесії сьомого скликання цього органу від 15.02.2016 року, а, отже, з 18.11.2016 року у відповідача відсутній обов'язок підписання вищевказаних документів.

Оскільки зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення - про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 94). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 3 ст. 94). Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6 ст. 94).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем під час звернення до суду першої та апеляційної інстанції сплачено судовий збір у загальному розмірі 2315,04 грн (т. 1, а.с. 1, 2, 198).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, приходить до висновку про необхідність відшкодування позивачу ОСОБА_1, понесених судових витрат у розмірі 1157,25 грн., шляхом стягнення зазначеної суми за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 94, 195, 196, 198 ч. 1 п. 2, 202 ч. 1 п. 1, п. 4, ст.ст. 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2016 року скасувати з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1.

Визнати неправомірною бездіяльність голови Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Большачкової Ніни Віталіївни щодо підписання погодження меж та акту прийомки-передачі межових знаків в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подачу адміністративного позову та апеляційної скарги в загальній сумі 1157 (одна тисяча сто п'ятдесят сім) гривень 52 копійки.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Донець Л.О.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 січня 2017 року.