Справа № 816/886/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 р.Справа № 816/886/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2016р. по справі № 816/886/16

за позовом Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області (далі по тексту - позивач, Кременчуцька ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ФОП ОСОБА_1.), в якому просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у розмірі 130895,58 грн..

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 року по справі № 816/886/16 адміністративний позов Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволено.

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування, у розмірі 130895 (сто тридцять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять) гривень 58 копійок на р/р 0008, одержувач: УК у м.Кременчуці/м.Кременчук/11010500, код одержувача: 37965850, банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО: 831019.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 року по справі № 816/886/16.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст.ст. 14, 59, пп. «д» п. 164.2.17 ст. 164, п.8 підрозділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, ч.ч. 2, 3 ст. 549, 605 Цивільного кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Позивач, правом подати суду заперечення на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована у встановленому законом порядку як фізична особа - підприємець, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зроблено запис від 14.07.2005 року за №2 002488 (а.с.7) та перебуває на обліку в Кременчуцькій ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області з 18.07.2005 року за № 1029-05.

26.09.2014 року Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 щодо повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт № 2306/16-03-17-01-08/НОМЕР_1 від 26.09.2014 року (а.с. 11).

Перевіркою встановлено порушення відповідачем абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що призвело до несплати суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у періоді, що перевірявся (за звітний 2013 рік) у розмірі 104716,46 грн..

На підставі акта перевірки від 26.09.2014 року № 2306/16-03-17-01-08/НОМЕР_1 Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення від 14.10.2014 року №/11799, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування, у загальному розмірі 130895,58 грн., з яких основний платіж у розмірі 104716,46 грн. та штрафні санкції у розмірі 26179,12 грн. (а.с. 12).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання останнього протиправним та скасування.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2015 року по справі № 816/627/15-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14.10.2014 року №/11799 відмовлено (а.с.35-40).

У відповідності до положень статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини.

В силу наведеної норми процесуального закону, обставини, встановлені судовим рішенням у вказаній адміністративній справі, що набрало законної сили, має преюдиційне значення при вирішенні спору у цій справі, оскільки, постановляючи таке рішення, судом підтверджено правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 14.10.2014 №/11799.

Пунктом 56.18 статі 56 Податкового кодексу України встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, сума грошового зобов'язання за податковими повідомленням - рішенням Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 14.10.2014 року №/11799 на теперішній час є узгодженою та набула статусу податкового боргу.

Оскільки податкова заборгованість з податку на доходи фізичних осіб до Державного бюджету відповідачем самостійно не була перерахована, що підтверджується розрахунком податкового боргу станом на 27.05.2016 року (а.с. 9), що за правилами ст.70 КАС України є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача, Кременчуцька ОДПІ ГУ ДФС звернулась до суду з даним позовом про стягнення вказаної суми в примусовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума заборгованості з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 130895,58 грн. є узгодженою, набула статусу податкового боргу, однак, не сплачена відповідачем самостійно, у зв'язку з чим, з огляду на вжиті податковим органом заходи щодо погашення податкової заборгованості (направлення податкової вимоги), підлягає стягненню на користь Державного бюджету.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

- грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1).

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний, зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16).

Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків (підпункт 20.1.18 пункту 20.1); приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34 пункту 20.1).

Наявність податкового боргу у ФОП ОСОБА_1 підтверджується відомостями облікової картки платника податків, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.9)

Доказів сплати податкового боргу відповідачем суду не надано.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

На виконання вищезазначених положень 25.09.2015 року Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу № 862-23/152 на суму 130895,58 грн., яку отримано відповідачем 07.10.2015 року, що підтверджується підписом відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.10).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано, а судом не встановлено.

Вказана вимога не скасована, є чинною та підлягає виконанню.

Таким чином, Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, як органом, який здійснює контроль за правильністю та своєчасністю сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), вживалися заходи з погашення податкового боргу у встановленому законом порядку, однак, вони не призвели до погашення боргу ФОП ОСОБА_1

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до п. 2 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з п. 95.1. ст. 95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області до матеріалів справи надано довідку, зі змісту якої судом встановлено, що відповідачем відкрито розрахункові рахунки в установах банків (а.с. 8).

Колегія суддів відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов'язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, встановлення факту його сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

При цьому, питання правомірності нарахування боргу не може бути предметом доказування, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень, яким застосовані санкції, не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.

Колегія суддів зауважує, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2015 року по справі № 816/627/15-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року підтверджено правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 14.10.2014 №/11799.

Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених ПК України (п. п. 16.1.4 16.1 ст. 16, ст. 36).

Таким чином, оскільки відповідачем станом на дату розгляду та вирішення справи податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 130895,58 грн. не сплачено, та прийнявши до уваги заходи, які вживалися Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області щодо погашення податкового боргу (направлення податкової вимоги), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 року по справі № 816/886/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2016р. по справі № 816/886/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 23.01.2017 р.