Справа № 805/4808/16-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 р. Справа №805/4808/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13 година 00 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.

за участі секретаря судового засідання Проніна Д.С.

представника позивача - не з'явився

представника відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання нечинною вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

встановив:

07 грудня 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» (далі - позивач або ТОВ «Сади Донбасу») до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач або Костянтинівська ОДПІ), в якому позивач просив:

- визнати нечинною вимогу Костянтинівської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 02 вересня 2016 року № Ю-218-23 на суму 388 608,35 грн.

Фактичні підстави для звернення до суду з цим позовом позивач вбачав в наступному.

08 вересня 2016 року ТОВ «Сади Донбасу» отримало вимогу Костянтинівської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 02 вересня 2016 року № Ю-218-23, згідно з якою станом на 31 серпня 2016 року у позивача існувала недоїмка зі сплати єдиного внеску у сумі 388 608,35 грн.

Не погодившись з цією вимогою, ТОВ «Сади Донбасу» оскаржило її в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Донецькій області, а в подальшому - до Державної фіскальної служби України, проте скарги позивача залишені без задоволення.

Зі змісту рішення Головного управління ДФС у Донецькій області, прийнятого за результатами розгляду скарги, позивачу стало відомо, що до спірної вимоги включена недоїмка зі сплати єдиного внеску, яка утворилася за період з жовтня 2015 року по липень 2016 року.

Позивач доводив, що заборгованості за вказаний період не має, оскільки своєчасно і в повному обсязі сплачував єдиний внесок. Однак Костянтинівська ОДПІ неправомірно зарахувала сплачені позивачем кошти в рахунок погашення недоїмки за попередні періоди, незважаючи на те, що судовими рішеннями у справах № 805/90/15-а, № 233/6572/15-а, № 233/7045/15-а, № 233/7049/15-а, № 805/358/16-а, які набрали законної сили, підтверджений факт відсутності у ТОВ «Сади Донбасу» обов'язку сплачувати єдиний внесок за 2014-2015 роки.

Позивач вважав, що відповідачем порушені вимоги ст. 19 Конституції України, ст.ст. 72 і 255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо обов'язковості судових рішень, а тому просив задовольнити позов (а.с. 4-6).

В судовому засіданні 22 грудня 2016 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, надав пояснення, аналогічні тим, що наведені у позовній заяві, просив задовольнити позов.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, сутність яких полягала в наступному.

Як платник єдиного внеску ТОВ «Сади Донбасу» перебуває на обліку у Костянтинівській ОДПІ з 23 вересня 2015 року.

Згідно з даними інтегрованої картки платника ТОВ «Сади Донбасу» станом на 31 серпня 2015 року обліковувалася недоїмка з єдиного внеску в сумі 388 608,35 грн, який складалася з нарахувань за період з жовтня 2015 року по липень 2016 року.

У зв'язку з цим, діючи на підставі ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464) та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953 (далі - Інструкція № 499), 02 вересня 2016 року Костянтинівська ОДПІ сформувала та направила ТОВ «Сади Донбасу» вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-218-23.

З приводу можливості застосування до спірних правовідносин положень п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 відповідач зазначив таке.

По-перше, за висновком відповідача, платник єдиного внеску не звільняється від виконання обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, які виникли до подання заяви. ТОВ «Сади Донбасу» звернулося до Костянтинівської ОДПІ з заявою про звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску лише 03 березня 2016 року.

По-друге, в силу положень ст. 10 Закону України «Про тимчасової заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669) обов'язковою умовою для звільнення платника від виконання обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, є наявність сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України. Наданий ТОВ «Сади Донбасу» лист Донецької торгово-промислової палати не є підставою для звільнення позивача від виконання обов'язків платника єдиного внеску.

По-третє, згідно з п. 28 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі - Закон № 911) зміни, внесені до Закону № 2464 Законом № 1669, втратили чинність з 01 січня 2016 року.

Аналогічна позиція викладена у постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року у справі № 805/2341/16-а.

Відповідач стверджував, що за таких обставин у Костянтинівської ОДПІ не було правових підстав вважати ТОВ «Сади Донбасу» звільненим від виконання обов'язків платника єдиного внеску, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464.

Відповідач відзначав, що незалежно від розповсюдження на позивача положень п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464, законодавство, чинне на час виникнення спірних правовідносин, не звільняло податковий орган від обов'язку сформувати та направити платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) на підставі поданої таким платником звітності.

Відповідач вважав безпідставними доводи позивача щодо неправомірності автоматичного нарахування єдиного внеску, оскільки саме такий порядок прямо передбачений Законом № 2464.

Наявність у ТОВ «Сади Донбасу» недоїмки зі сплати єдиного внеску підтверджена даними картки особового рахунку платника.

Відповідач відзначав, що згідно з абз. 1, 2, 4 п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464, у разі нарахування платником сум єдиного внеску, його право на звільнення від обов'язку сплати нарахованих сум може бути реалізоване шляхом списання такої недоїмки у встановленому законодавством порядку.

При цьому, законодавство не передбачає автоматичного списання недоїмки, яка виникла на підставі звітності платника, лише за фактом перебування останнього на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 1 Закону № 1669.

На цих підставах Костянтинівська ОДПІ стверджувала, що у спірних правовідносинах діяла в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України № 2464 та № 1669, а тому просила відмовити в позові (а.с. 140-142).

В судовому засіданні 12 січня 2017 року представник відповідача позов не визнав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у письмових запереченнях, просив відмовити в позові.

Про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст.ст. 33-36, 38 КАС України.

Позивач явку свого представника до судового засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, одночасно вказавши, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач явку свого представника до судового засідання не забезпечив, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

З урахуванням наведеного та на підставі ч. 2 ст. 122 КАС України судове засідання проведене за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Відповідач - Костянтинівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код 39883581) зареєстрована як юридична особа 08 липня 2015 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 005095 (а.с. 66-67).

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» (ідентифікаційний код 30736395) зареєстроване як юридична особа 16 лютого 2000 року, про що 07 вересня 2004 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 000942.

Зареєстроване місцезнаходження ТОВ «Сади Донбасу»: Донецька обл., Костянтинівський р-н, с. Полтавка, вул. Юбілейна, буд. 38 (а.с. 63-64).

До 23 вересня 2015 року місцезнаходження позивача було зареєстровано за адресою: Донецька обл., м. Донецьк, вул. Артема, 74.

Ця обставина встановлені таким, що набрало законної сили, судовим рішенням в адміністративній справі № 805/358/16-а (а.с. 25-30), а тому відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України не потребує доказування під час розгляду цієї справи.

Як платник єдиного внеску ТОВ «Сади Донбасу» перебуває на обліку з 29 лютого 2000 року за реєстраційним № 05-15-03-9186.

З 23 вересня 2015 року позивач перебуває на обліку у Костянтинівській ОДПІ, про що свідчить картка платника єдиного внеску (а.с. 143).

В період проведення антитерористичної операції позивач звертався до Торгово-промислової палати з метою засвідчення обставин непереборної сили при виконанні ним обов'язків платника податків та платника єдиного внеску.

Так, 18 лютого 2015 року позивач звернувся до Донецької торгово-промислової палати з заявою № 22-10/2-1 про засвідчення форс-мажорних обставин при виконанні обов'язків платника єдиного внеску.

У відповідь на це звернення листом від 11 березня 2015 року № 1124/05-5.4 Донецька торгово-промислова палата повідомила ТОВ «Сади Донбасу», що Законом № 1669 внесені зміни до Закону № 2464, яким звільнено осіб від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану (а.с. 71-72).

Неможливість виконання позивачем податкових зобов'язань Торгово-промислова палата України засвідчила сертифікатами (висновками) № 2853 від 04 лютого 2015 року та № 4549 від 22 червня 2015 року. Ці обставини встановлені таким, що набрало законної сили, судовим рішенням в адміністративній справі № 805/2341/16-а (а.с. 154-156), а тому відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України не потребує доказування під час розгляду цієї справи.

02 березня 2016 року ТОВ «Сади Донбасу» звернулося до Костянтинівської ОДПІ з заявою про списання податкового боргу в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

30 березня 2016 року позивач звернувся до Костянтинівської ОДПІ з заявою про звільнення його від виконання обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, на підставі п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464.

Факт подання ТОВ «Сади Донбасу» цих заяв встановлений таким, що набрало законної сили, судовим рішенням в адміністративній справі № 805/2341/16-а (а.с. 154-156), а тому не потребує доказування під час розгляду цієї справи згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України.

В період проведення антитерористичної операції Костянтинівська ОДПІ неодноразово формувала і надсилала ТОВ «Сади Донбасу» вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Позивач, вважаючи себе звільненим від виконання обов'язків платника єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції, оскаржував ці вимоги в адміністративному та в судовому порядку.

1. В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа № 805/60/16-а за позовом ТОВ «Сади Донбасу» до Костянтинівської ОДПІ про визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02 жовтня 2015 року № Ю-218-23.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР - 57347206).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року постанова Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року - скасована; прийнята нова постанова, якою позовні вимоги ТОВ «Сади Донбасу» задоволені частково; скасована протиправна податкова вимога Костянтинівської ОДПІ № Ю-218-23 від 02 жовтня 2015 року про стягнення з ТОВ «Сади Донбасу» 415 101,13 грн недоїмки зі сплати єдиного внеску; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 33-37).

Судовим рішенням у справі № 805/60/16-а, яке набрало законної сили, встановлено, що недоїмка у сумі 415 101,13 грн виникла за період з січня 2015 року по вересень 2015 року.

2. В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа № 805/358/16-а за позовом ТОВ «Сади Донбасу» до Костянтинівської ОДПІ про визнання нечинною та такою, що не відповідає закону, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04 листопада 2015 року № Ю-218-23 та її скасування.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року позов задоволений частково; скасована вимога Костянтинівської ОДПІ від 04 листопада 2015 року № Ю-218-23 про зобов'язання ТОВ «Сади Донбасу» сплатити заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, яка станом на 31 жовтня 2015 становить 413 782,86 грн; у задоволенні інших вимог - відмовлено (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР) - 56553770).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року постанова Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року залишена без змін (а.с. 25-31).

Судовим рішенням у справі № 805/358/16-а, яке набрало законної сили, встановлено, що недоїмка у сумі 413 782,86 грн виникла за період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року.

3. В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа № 805/2341/16-а за позовом ТОВ «Сади Донбасу» до Костянтинівської ОДПІ про визнання нечинною вимоги про сплату боргу від 04 квітня 2016 року № Ю-218-23.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року позов задоволений; скасована вимога Костянтинівської ОДПІ про сплату боргу(недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ю-218-23 від 04 квітня 2016 року в сумі 401 582,84 грн (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР - 59959289).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року постанова Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року - скасована; прийнята нова постанова, якою позов ТОВ «Сади Донбасу» задоволений частково; скасована вимога Костянтинівської ОДПІ від 04 квітня 2016 року № Ю-218-23 про сплату єдиного внеску на суму 333 216,87 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 154-156).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 січня 2017 року К/800/33023/16 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Костянтинівської ОДПІ на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду 09 листопада 2016 року (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР - 63926341).

Судовим рішенням у справі № 805/2341/16-а, що набрало законної сили, встановлено, що недоїмка у сумі 401 582,84 грн виникла за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04 квітня 2016 року № Ю-218-23 скасована на суму 333 216,87 грн - недоїмка за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року.

Крім того, в судовому порядку скасовані постанови про притягнення до адміністративної відповідальності керівника та головного бухгалтера ТОВ «Сади Донбасу» за ч. ч. 3, 5 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 7-24).

Судом встановлено, що в період з жовтня 2015 року по липень 2016 року засобами електронної пошти як страхувальник ТОВ «Сади Донбасу» надавало Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове держане соціальне страхування:

19 листопада 2015 року поданий Звіт за жовтень 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, становила 104 342,21 грн (а.с. 73-79).

18 грудня 2015 року поданий Звіт за листопад 2015 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, становила 45 093,44 грн (а.с. 80-86).

19 січня 2016 року поданий Звіт за грудень 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, становила 48 828,54 грн (а.с. 87-93).

18 лютого 2016 року поданий Звіт за січень 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, становила 30 004,78 грн (а.с. 94-99).

18 березня 2016 року поданий Звіт за лютий 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, становила 38 361,19 грн (а.с. 100-104).

18 квітня 2016 року поданий Звіт за березень 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, становила 36 408,75 грн (а.с. 105-111).

19 травня 2016 року поданий Звіт за квітень 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, становила 38 644,68 грн (а.с. 112-118).

16 червня 2016 року поданий Звіт за травень 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, становила 37 776,64 грн (а.с. 123-126).

19 липня 2016 року поданий Звіт за червень 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, становила 52 868,63 грн (а.с. 119-122).

19 серпня 2016 року поданий Звіт за липень 2016 року, відповідно до якого загальна сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, становила 48 501,45 грн (а.с. 38-41, 127-130).

В цей період ТОВ «Сади Донбасу» сплачувало єдиний внесок у строки, встановлені Законом № 2464, проте Костянтинівська ОДПІ зараховувала внесені позивачем платежі в рахунок погашення недоїмки в порядку календарної черговості її виникнення, про що свідчать виписка по рахунку ТОВ «Сади Донбасу», сформована ПАТ «Перший український міжнародний банк» за 10 серпня 2016 року (а.с. 42-43, 131-132) та інтегрована картка платника (а.с. 145-153).

Належні та допустимі докази списання заборгованості ТОВ «Сади Донбасу» зі сплати єдиного внеску, яка виникла за попередні періоди, суду не надані.

Згідно з даними інтегрованої картки платника - ТОВ «Сади Донбасу» станом на 31 серпня 2015 року обліковувався борг (недоїмка) по єдиному внеску в сумі 388 608,35 грн, що складається з наступних нарахувань:

1. нарахування єдиного внеску на підставі Звіту № від 19 листопада 2015 року, термін сплати - 20 листопада 2015 року, нараховано - 104 342,21 грн, сплачено - 114 342,20 грн, заборгованість станом на 31 листопада 2015 року - 403 782,87 грн;

2. нарахування єдиного внеску на підставі Звіту № від 18 грудня 2015 року, термін сплати - 21 грудня 2015 року; нараховано - 45 093,44 грн, сплачено - 45 196,03 грн, заборгованість станом на 31 грудня 2015 року - 403 680,28 грн;

3. нарахування єдиного внеску на підставі Звіту № від 19 січня 2016 року, термін сплати - 20 січня 2016 року, нараховано - 48 828,54 грн, сплачено - 48 847,22 грн, заборгованість станом на 31 січня 2016 року - 403 661,60 грн;

4. нарахування єдиного внеску на підставі Звіту № від 18 лютого 2016 року, термін сплати - 22 лютого 2016 року, нараховано - 30 004,78 грн, сплачено - 30 004,76 грн, заборгованість станом на 29 лютого 2016 року - 403 661,62 грн;

5. нарахування єдиного внеску на підставі Звіту № від 18 березня 2016 року, термін сплати - 21 березня 2016 року, нараховано - 38 361,19 грн, сплачено - 40 439,97 грн, заборгованість станом на 31 березня 2016 року - 401 582,84 грн;

6. нарахування єдиного внеску на підставі Звіту № від 18 квітня 2016 року, термін сплати - 20 квітня 2016 року, нараховано - 36 408,75 грн, сплачено - 36 408,80 грн, заборгованість станом на 30 квітня 2016 року - 401 372,54 грн;

7. нарахування єдиного внеску на підставі Звіту № від 19 травня 2016 року, термін сплати - 20 травня 2016 року, нараховано 38 644,68 грн, сплачено - 38 397,21 грн, заборгованість станом на 31 травня 2016 року - 401 830,26 грн;

8. нарахування єдиного внеску на підставі Звіту № від 16 червня 2016 року, термін сплати - 21 червня 2016 року, нараховано - 37 776,64 грн, сплачено - 40 000,00 грн, заборгованість станом на 30 червня 2016 року - 399 606,90 грн;

9. нарахування єдиного внеску на підставі Звіту № від 19 липня 2016 року, термін сплати - 20 липня 2016 року, нараховано - 52 868,63 грн, сплачено 53 368,63 грн, заборгованість станом на 31 липня 2016 року - 399 106,90 грн;

10. нарахування єдиного внеску на підставі Звіту № від 19 серпня 2016 року термін сплати - 22 серпня 2016 року, нараховано - 48 501,45 грн, сплачено - 59 000,00 грн, заборгованість станом на 31 серпня 2016 року - 388 608,35 грн (а.с. 145-153).

02 вересня 2016 року Костянтинівською ОДПІ сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-218-23, згідно з якою станом на 31 серпня 2016 року у ТОВ «Сади Донбасу» існувала заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 388 608,35 грн (недоїмка, за відсутності штрафів та пені), яка мала бути сплачена впродовж десяти календарних днів з дня одержання цієї вимоги (а.с. 44).

Як свідчить розрахунок суми недоїмки, до неї включені суми єдиного внеску за період з серпня 2015 року по липень 2016 року (а.с. 144).

Вимога про сплату (боргу) недоїмки від 02 вересня 2016 року № Ю-218-23 надіслана на адресу платника єдиного внеску рекомендованою поштовою кореспонденцією 07 вересня 2016 року і вручена адресату 08 вересня 2016 року.

Ці обставини підтверджені штампами підприємства поштового зв'язку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення, та на описі вкладення у рекомендоване відправлення (а.с. 45), а також відомостями он-лайн сервісу Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» «Відстеження пересилання поштових відправлень» (штрихкодовий ідентифікатор поштового відправлення 347).

Не погодившись з вимогою від 02 вересня 2016 року № Ю-218-23, ТОВ «Сади Донбасу» оскаржило її в адміністративному порядку (а.с. 46-47, 54-55).

06 жовтня 2016 року за результатами розгляду скарги ТОВ «Сади Донбасу» від 13 серпня 2016 року № 118 (вх. № 4972/10 від 20 вересня 2016 року), заступник начальника Головного управління ДФС у Донецькій області Погосян М.Л. прийняла рішення про результати розгляду скарги № 5634/10/05-99-10-01-12-1, яким скарга платника єдиного внеску залишена без задоволення (а.с. 48-53).

Рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 06 жовтня 2016 року ТОВ «Сади Донбасу» отримало 11 жовтня 2016 року, що встановлено на підставі штампу підприємства поштового зв'язку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення (а.с. 53), а також відомостей он-лайн сервісу Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» «Відстеження пересилання поштових відправлень» (штрихкодовий ідентифікатор поштового відправлення 717).

10 листопада 2016 року за результатами розгляду скарги ТОВ «Сади Донбасу» від 13 жовтня 2016 року № 132 (вх. № 25182/6 від 20 жовтня 2016 року) голова Державної фіскальної служби України Насіров Р.М. прийняв рішення про результати розгляду скарги № 24207/6/99-99-11-02-02-25, яким скарга платника єдиного внеску залишена без задоволення (а.с. 56-58).

Рішення Державної фіскальної служби України від 10 листопада 2016 року надійшло до ТОВ «Сади Донбасу» 15 листопада 2016 року та зареєстроване за вхідним № 219 (а.с. 56).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

З приводу дотримання позивачем строку для звернення до суду із вказаним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що позивач скористався досудовим порядком оскарження, передбаченим ч. 4 ст. 25 Закону № 2464.

Правова норма, що міститься у ч. 4 ст. 99 КАС України, пов'язує початок перебігу строку звернення до суду з днем, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги (незалежно від того чи розглянув суб'єкт владних повноважень таку скаргу по суті, чи прийняв рішення про залишення її без розгляду).

До суду з цим позовом ТОВ «Сади Донбасу» звернулося 02 грудня 2016 року, про що свідчать штампи підприємства поштового зв'язку на описі вкладення до рекомендованого відправлення та на конверті, в якому здійснено поштове відправлення (а.с. 59-60), тобто в межах місячного строку, визначеного ч. 4 ст. 99 КАС України.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує наведені нижче правові норми.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства, крім іншого, є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, що передбачено ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Закон № 2464 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав наступне.

П. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, що визначено п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464.

Ч. 1 ст. 2 Закону № 2464 встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов'язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків, що визначено ч. 1 ст. 3 Закону № 2464.

Платники єдиного внеску визначені ст. 4 Закону № 2464.

Так, відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, крім іншого, платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 2464 платники єдиного внеску, зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті, є страхувальниками для платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 2, 3, 6-14 частини першої цієї статті.

Права та обов'язки платників єдиного внеску визначені ст. 6 Закону № 2464.

Відповідно до п. п. 4-5 ч. 1 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску має право оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб; захищати свої права та законні інтереси, а також права та інтереси застрахованих осіб, на користь яких він сплачує єдиний внесок, у тому числі в суді.

П.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Ст. 25 Закону № 2464 регламентовані заходи впливу та стягнення за порушення вимог цього Закону.

Ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону № 2464 вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Ч. 6 ст. 25 Закону № 2464 визначено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом № 2464, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року № 393), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 квітня 2016 року за № 609/28739 (далі - Інструкція № 499).

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Ст. 1 Закону № 1669 встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Ч. ч. 2-3 ст. 11 Закону № 1669 встановлено, що дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

На підставі пп. «б» пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 внесені зміни до Закону № 2464, а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнений пунктом 9-3 такого змісту:

«9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Суд відзначає, що пп. 8 п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12 серпня 2014 року № 1636-VII (далі - Закон № 1636) внесені зміни до Закону № 2464, а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 доповнено пунктом 9-3.

Внаслідок цього зміни до Закону № 2464, внесені на підставі пп. «б» пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669, включені до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 як пункт 9-4.

Аналіз абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 зумовлює висновок, що правові норми, закріплені у цьому пункті, поширюються на платників єдиного внеску, визначених ст. 4 Закону № 2464, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція.

Абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 передбачає звільнення таких платників єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою звільнення платників єдиного внеску, згаданих у абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, є заява, подана ними до органу доходів і зборів, про що свідчить абз. 2 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464.

Крім того, в силу положень абз. 3 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 до платників єдиного внеску, зазначених у абз. 1 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, не застосовується відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464 за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

На виконання абз. 3 п. 5 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Місто Костянтинівка та Костянтинівський район, і тому числі село Полтавка, включені до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Предметом спору у справі є вимога Костянтинівської ОДПІ від 02 вересня 2016 року № Ю-218-23 про сплату боргу (недоїмки).

Судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин ТОВ «Сади Донбасу» знаходилось у с. Полтавка Костянтинівського району та перебувало на обліку у Костянтинівській ОДПІ.

З метою підтвердження неможливості виконання обов'язків платника єдиного внеску внаслідок проведення антитерористичної операції, ТОВ «Сади Донбасу» зверталося до Донецької торгово-промислової палати з приводу отримання сертифікату (висновку), передбаченого ст. 10 Закону № 1669.

Однак, Донецька торгово-промислова палата листом від повідомила позивача, що підставою для звільнення платника єдиного внеску

З огляду на ці обставини, суд дійшов висновку, що ТОВ «Сади Донбасу» вжило належні заходи для отримання сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати, а тому не приймає доводи відповідача, що відсутність відповідного сертифікату (висновку) виключає можливість звільнення позивача від виконання обов'язків платника єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції.

Судом встановлено, що 02 березня 2016 року ТОВ «Сади Донбасу» звернулося до Костянтинівської ОДПІ з заявою про списання податкового боргу в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

30 березня 2016 року позивач звернувся до Костянтинівської ОДПІ з заявою про звільнення його від виконання обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, на підставі п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464.

Суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що звільнення платника єдиного внеску від виконання обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, не поширюється на період, що передував поданню заяви.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що абз. 2 п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 встановлений граничний строк подання заяви - не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час судового розгляду, передбачений абз. 2 п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 строк для подання заяви не сплинув.

Ні Законом № 2464, ні іншими законодавчими чи підзаконними нормативно-правовими актами не передбачено, що платник єдиного внеску звільняється від виконання обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, лише на період, що слідує після подання заяви.

Отже, в силу положень абз. 3 п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 ТОВ «Сади Донбасу» звільнено від виконання обов'язків платника єдиного внеску, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

До спірної вимоги Костянтинівської ОДПІ включена недоїмка за період з жовтня 2015 року по липень 2016 року, яка виникла в період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» із змісту ст. 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі визнання акта незаконним суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Таким чином, належним способом захисту порушених прав ТОВ «Сади Донбасу» є скасування вимоги Костянтинівської ОДПІ від 02 вересня 2016 року № Ю-218-23 як протиправної.

Визнання нечинною вимоги про сплату боргу - це помилково обраний позивачем спосіб захисту його права, а тому в цій частині позовні вимоги ТОВ «Сади Донбасу» задоволенню не підлягають.

З приводу доводів відповідача про те, що з 01 січня 2016 року п. 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 втратив чинність, а також щодо можливості застосування до спірних правовідносин п. 28 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (далі - Закон № 911) суд зазначає наступне.

На підставі п. 28 розділу І Закону № 911 виключений підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Закон № 911 набрав чинності з 01 січня 2016 року, що передбачено п. 1 розділу ІІ цього Закону.

Суд відзначає, що пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 є «технічною» нормою, якою вносяться зміни до Закону № 2464 шляхом доповнення розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 пунктом 9-3.

З набранням чинності Законом № 1669 норма пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону № 1669 виконала свою функцію - внесення змін до Закону № 2464, а п. 9-3 (п. 9-4) став складовою Закону № 2464.

Виключення пунктом 28 розділу І Закону № 911 підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 не має наслідком автоматичне виключення пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 чи втрату ним чинності.

Такий висновок суду узгоджується з п. 4 «Правил оформлення проектів законів та основних вимог законодавчої техніки» (Методичні рекомендації Апарату Верховної Ради України, видання четверте, виправлене і доповнене, 2014 рік), відповідно до якого зміни вносяться до оригінального закону, а не до закону про внесення змін до цього закону чи про визнання закону таким, що втратив чинність.

Як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час судового розгляду норма пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 є чинною.

Щодо посилання сторін на судові рішення у справах № 805/90/15-а, № 233/6572/15-а, № 233/7045/15-а, № 233/7049/15-а, № 805/358/16-а, № 805/2314/16-а суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з приписами ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, рішення судів, що набрали законної сили, постановлені в адміністративних справах, на які посилаються сторони, є обов'язковими до виконання.

Встановлені цими судовими рішеннями фактичні обставини є преюдиційними, не потребують повторного доведення під час розгляду цієї справи та не можуть оспорюватися сторонами.

Разом з цим суд відзначає, що в силу положень ст. 244-2 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вимог щодо обов'язкового врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у рішеннях інших судів, КАС України не містить.

Стосовно твердження позивача про те, що відповідач неправомірно зарахував єдиний внесок, сплачений ТОВ «Сади Донбасу» за період з жовтня 2015 року по липень 2016 року, в рахунок погашення заборгованості попередніх періодів, суд зазначає таке.

Ч. 6 ст. 25 Закону № 2464 визначено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Аналогічний порядок передбачений Інструкцією № 449.

Згідно з абз. 4 п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 гедоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Скасування в судовому порядку вимог Костянтинівської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) не має наслідком автоматичне списання заборгованості ТОВ «Сади Донбасу» зі сплати єдиного внеску за відповідний період.

Оскаржуючи вимоги Костянтинівської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки), з вимогами про списання недоїмки зі сплати єдиного внеску ТОВ «Сади Донбасу» до суду не зверталося, як наслідок, судами не приймалися рішення про зобов'язання Костянтинівської ОДПІ списати цю заборгованість.

У зв'язку з цим суд не приймає доводи позивача про порушення Костянтинівською ОДПІ вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 72, 255 КАС України.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання позивача про постановлення окремої ухвали щодо правомірності дій посадових осіб Костянтинівської ОДПІ, які за висновком позивача, ігнорують судові рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Під час розгляду справи за позовом ТОВ «Сади Донбасу» судом не виявлено таких порушень закону з боку Костянтинівської ОДПІ чи її посадових осіб, які б потребували реагування суду шляхом постановлення окремої ухвали.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд входить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 5 829,15 грн, про що свідчить платіжне доручення від 23 листопада 2016 року № 1441 (а.с. 3).

Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 829,15 грн підлягають присудженню на користь ТОВ «Сади Донбасу» за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівської ОДПІ.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання нечинною вимоги про сплату боргу (недоїмки) - задовольнити частково.

2. Скасувати вимогу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 02 вересня 2016 року № Ю-218-23 на суму 388 608 (триста вісімдесят вісім тисяч шістсот вісім) гривень 35 копійок.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код 39883581, місцезнаходження: 85110, Донецька обл., м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, буд. 125) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» (ідентифікаційний код 30736395, місцезнаходження: 85172, Донецька обл., Костянтинівський р-н, с. Полтавка, вул. Юбілейна, буд. 38) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 5 829 (п'ять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) гривень 15 копійок.

5. Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні.

6. Повний текст постанови виготовлений 24 січня 2017 року.

7. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

8. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.