Справа № 806/1285/16
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"18" січня 2017 р. Справа № 806/1285/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Споживчого товариства "ІБР" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" листопада 2016 р. у справі за позовом Державної служби геології та надр України до Споживчого товариства "ІБР" про припинення права користування надрами, шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 2831 від 18.11.2002 р ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2016 року позов задоволено. Припинено право Споживчого товариства "ІБР" (далі-Товариство) користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 2831 від 18.11.2002 року на видобування гранітів, придатних для виробництва каменю бутового марок 600-800 та щебеню будівельного марок 600-1200 Кілківського родовища, розташованого в Чуднівському районі Житомирської області.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної Державною службою геології та надр України планової перевірки було складено акт про недопущення до перевірки від 15.09.2015 року № 06-02/23/2015-25/п-(94) у зв'язку із відсутністю керівника та встановлено, що за адресою Споживчого товариства "ІБР" (далі-Товариство) знаходиться будівля в занедбаному стані. Після додаткового виїзду за місцезнаходженням Кілківського родовища встановлено, що видобування гранітів фактично не проводиться. 21.09.2015 року було винесено припис (а.с.34), яким зобов'язано Товариство в термін до 19.10.2015 року надати відповідні документи, що підтверджують виконання особливих умов вказаного спеціального дозволу на користування надрами та угоди про умови такого користування, в тому числі:

- проект розробки цього родовища, затверджений та погоджений в установленому порядку;

- плани розвитку гірничих робіт на поточний та попередній роки, погоджений в установленому порядку;

- документи, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов'язаних з користуванням надрами;

- акти про надання гірничого відводу і про передачу розвіданого родовища для промислового освоєння;

- геологічну та маркшейдерську документації;

- протокол ДКЗ України;

- докази сплати податків за користування надрами за 2013-2014роки;

- щорічну звітність перед ДНВП "Геоінформ України" згідно з формою 5-гр за 2013рік, тощо.

Звітний баланс запасів за формою № 5-гр (неметалічні, металічні корисні копалини і вугілля), затвердженою Державною геологічною службою Мінприроди України від 26 грудня 2007 р. №142 за погодженням з Держкомстатом України від 02.01.2008 р., заповнюється промисловими та геологорозвідувальними підприємствами, до яких відноситься також Товариство, по всіх родовищах (ділянках, шахтних полях, площах), що знаходяться в їх користування, і надсилається до ДНВП "Геоінформ України" до 05 лютого кожного поточного року.

Вказаний припис було отримано уповноваженою особою Товариства 05.10.2015 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення (а.с.35).

Оскільки вимоги вказаного припису не було виконано в зазначені строки, то Державна служба геології та надр України звернулася до суду про припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 2831 від 18.11.2002 року з підстав, визначених статтею 26 Кодексу України про надра.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що здійснення господарської діяльності Товариством, на яку отримано спеціальний дозвіл, провадилася з порушенням вимог законодавства, припис про їх усунення не виконано, хоча було надано достатньо для цього часу, що відповідно до ч.7 ст.4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" є підставою для анулювання такого дозволу та задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Суд вірно зазначив, що спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо підстав та порядку припинення права користування надрами, регулюються правовими нормами Кодексу України про надра та Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 р. N 615 (надалі - Порядок №615).

У відповідності до ст.26 Кодексу право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Згідно ч.3 ст.26 Кодексу законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

За пунктом 23 вищезазначеного Порядку №615 право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Відповідно до ч. 7 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності здійснення суб'єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Згідно наказу Державної служби геології та надр України №174 від 25 червня 2015 року доведено про проведення планових перевірок надрокористувачів у ІІІ кварталі 2015 року (а.сп.24).

12.08.2015 року на адресу споживчого товариства "ІБР" було направлено повідомлення про проведення планової перевірки у строк з 14 по 18 вересня 2015 року посадовими особами Державної служби геології та надр України, що підтверджено відповідними поштовими документами (а.сп.26-29).

Проте, 15.09.2015 року було складено акт №06-02/23/2015-25/п(94) про недопущення до перевірки. Також у акті зафіксовано результати виїзду за місцезнаходженням та огляду Кілківського родовища, додано фото (а.сп.31-32). З акту вбачається, що кар'єр затоплено, роботи з видобутку і вивозу корисних копалин не проводиться, будь-яка гірничо-видобувна техніка на родовищі відсутня.

За довідкою Кілківської сільської ради Житомирської області №180 від 15.09.2015 року (а.сп.33) після закінчення договору оренди земельної ділянки в 2013 році СТ "ІБР" не працює. Видобування гранітів в Кілківському родовищі з 2013 року не проводиться.

21.09.2015 року було винесено припис (а.с.34), яким зобов'язано Товариство в термін до 19.10.2015 року надати відповідні документи, що підтверджують виконання особливих умов вказаного спеціального дозволу на користування надрами та угоди про умови такого користування.

В ході розгляду справи судом першої інстанції, у відповідності до вимог частин четвертої та п'ятої статті 11 КАС України, неодноразово було зобов'язано представників Товариства надати суду документи, зазначені в приписі. Проте, Товариством не було надано жодних із перелічених в приписі документів та не надано доказів на спростування зазначених у акті фактів.

Суд вірно зазначив, що вказане може свідчити про провадження господарської діяльності Товариством, на яку отримано вказаний спеціальний дозвіл, з порушенням вимог законодавства, і це є підставою для анулювання такого дозволу.

Вищевказане Товариством не заперечується, але заперечується правомірність дій позивача щодо права на проведення перевірок з посиланням на мораторій 2015 - 2016 років на здійснення таких перевірок контролюючими органами.

Суд першої інстанції правильно визнав безпідставними такі доводи Товариства.

Так, Верховною Радою України 28.12.2014 прийнято Закон № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон N 71-VIII), відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень якого у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII) передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Тобто, законодавчим органом на період січень-червень 2015 року дійсно встановлено певні обмеження щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання контролюючими органами.

Суд першої інстанції вірно вказав, з врахуванням правової оцінки встановлених обставин справи, що норми Закону № 76-VIII, зокрема, щодо обмежень у проведенні перевірок, є загальними та стосуються всіх контролюючих органів, тоді як норми Закону №71-VIII, є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів, оскільки критеріями визначення переліку підприємств, на які такі обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попередній календарний рік, а також певний вид діяльності таких підприємств (виробництво чи імпорт підакцизних товарів).

За приписами вказаного Закону від 28 грудня 2014 року № 71-VIII він направлений на врегулювання відносин, які виникають у сфері справляння податків і зборів, як і Податковий кодекс України у відповідності до пункту 1.1 статті 1 якого визначено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів. При цьому, визначено, що цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

За визначенням, наведеним у пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Водночас, згідно з пунктом 41.4 статті 41 цього Кодексу інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.

При розгляді справи суд з'ясував, що Державна служба геології та надр України не є органом, сфера дії якого поширюється на сферу справляння податків і зборів, а тому є безпідставним посилання позивача на норми Закону від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, якими введено мораторій на вересень 2015року.

Міністерством юстиції України, викладено таку ж позицію у листі від 04.12.2015 р. за № 2112/14157-0-4-15/8.1 "Щодо мораторію на проведення перевірок підприємств, фізосіб - підприємців контролюючими органами", Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 19.02.2016 N 3632-06/4703-03 "Щодо розгляду депутатського звернення" та Вищого адміністративного суду України викладеною в ухвалі від 11 лютого 2016 року N К/800/3373/16 у справі N 805/4926/15-а.

Судом належним чином досліджено представлені докази, встановлено обставини справи, надано їм відповідну правову оцінку та зроблено обґрунтований висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обгрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Споживчого товариства "ІБР" залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "20" січня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Державна служба геології та надр України вул.Ежена Потьє,16,м.Київ,03680

3- відповідачу/ Споживче товариство "ІБР" вул.50 річчя Жовтня,71,смт.Чуднів,Житомирська область,13200

4-третій особі: - ,