Справа № 815/351/17
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/351/17
УХВАЛА

25 січня 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління державних реєстраторів при Головному територіальному управлінні юстиції в Одеській області, треті особи ВАТ ОЗ «Центроліт» в особі бухгалтера ОСОБА_2, ВАТ ОЗ «Центроліт» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_3, про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_4 «Про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відносно внесення змін в реєстраційні документи Первісної профспілкової організації ВОСТ ВАТ «Центроліт» від 15.11.2016 р. № НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 19 січня 2017 року адміністративний позов відповідно до ст. 108 КАС України залишений без руху, з приводу чого було встановлено пятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення значених в ній недоліків. Копія вищезазначеної ухвали отримана позивачем 19 січня 2017 року наручно в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду.

На виконання вищевказаної ухвали суду від 19 січня 2017 року позивачем надано до канцелярії суду пояснення (уточнення) 19 та 20 січня 2017 року із додатком (квитанцією про сплату судового збору в розмірі 88,80 грн.).

Однак наданням позивачем пояснень (уточнень) до адміністративного позову із додатком виявлені судом недоліки первісного адміністративного позову ОСОБА_1 усунені не в повному обсязі.

Так, підставою для залишення адміністративного позову без руху ухвалою суду від 19 січня 2017 р., серед іншого, слугувала звернута до суду матеріально-правова вимога про скасування рішення державного реєстратора ОСОБА_4 «Про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відносно внесення змін в реєстраційні документи Первісної профспілкової організації ВОСТ ВАТ «Центроліт» від 15.11.2016 р. № НОМЕР_1, яку позивач, уточнивши позов, сформулював у наступній редакції: «скасувати рішення Управління держреєстраторів при ГТУЮ в Одеській області «Про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

В ухвалі від 19 січня 2017 р. суд акцентував увагу позивача, що вказані ним реквізити оскаржуваного рішення, а саме: «від 15.11.2016 р. № НОМЕР_1», - є номером та датою витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а не рішенням суб'єкта владних повноважень. Подальше уточнення прохальної частини адміністративного позову виявлений судом недолік не усунено, оскільки позивачем взагалі не конкретизовано, яке саме рішення ним оскаржується (не вказано його номеру та дати прийняття). При цьому суд звертає увагу позивача, що назва рішення «Про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» є узагальненою назвою різновиду рішень, які мають право приймати державні реєстратори, і вказана звернута до суду вимога не відповідає вимогам п.1 ч.4 ст.105 КАС України.

Поряд із тим, позивачем не усунено порушення п.3 в кореспонденції з п.4 ч.1 ст.106 КАС України, оскільки відповідачами зазначено Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, Управління державних реєстраторів при Головному територіальному управлінні юстиції в Одеській області, до яких позовних вимог по суті не заявлено, оскільки з огляду на мотивувальну частину позову, оскаржуване рішення, яке на думку позивача є неправомірним, прийнято конкретним державним реєстратором - посадовою особою, яка є самостійним субєктом владних повноважень і може бути відповідачем в адміністративній справі. В поясненнях від 20.01.2017 р. ОСОБА_1 замість визначення конкретного державного реєстратора, яким прийнято оскаржуване рішення, відповідачем, зазначає ПІБ державного реєстратора, яким виданий витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.11.2016 р. № НОМЕР_1.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що заявлена ним вимога до Управління держреєстраторів при Головному територіальному управлінні юстиції в Одеській області стягнення 500 грн. не повязана з будь-якою вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Так, згідно ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст цієї норми вказує на те, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. В даному випадку, позивач обґрунтовує вказану вимогу лише фактом понесення ним цих витрат задля отримання документів в порядку надання адміністративних послуг, не оскаржуючи при цьому будь-яких рішень, дій або бездіяльності відповідача. В той же час, позивач не просить вирішити зазначене питання в порядку розподілу судових витрат за результатами судового розгляду спору, а наполягає саме на стягненні, як позовній вимозі.

Щодо наданих ОСОБА_1 пояснень в аспекті згаданих у мотивувальній частині позову тез про захист 93 членів профспілкової організації ВОСТ ВАТ ОЗ «Центроліт», чиї права та інтереси були порушені оскаржуваним рішенням, та про наявність в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_3 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 170, 358, 366 КК України (у зв'язку із чим, на думку позивача, оскаржуване рішення прийнято на підставі підроблених документів, а тому підлягає скасуванню), суд зазначає наступне.

Згідно п.4 ч.1 ст.106 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів.

Вищезазначені обставини фактично покладені в основу обґрунтувань позовної вимоги адміністративного позову ОСОБА_1, так як іншого викладу обставини, яким позивач обґрунтовує своє звернення до суду, позов не містить, про що було окремо зазначено в ухвалі суду від 19 січня 2017 р. Позивач лише задається питанням, які документи були надані державному реєстратору для вчинення певної реєстраційної дії, що по суті є не спором, а лише складовою частиною формування доказовості правової позиції. В чому ж саме полягає протиправність рішення державного реєстратора та яким чином воно порушує права громадянина ОСОБА_1 позивач у позові не зазначає.

В контексті приписів КАС України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку, а обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії є створення юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до п. 3.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004) у загальносоціологічному значенні категорія «інтерес» розуміється як об'єктивно існуюча і суб'єктивно усвідомлена соціальна потреба, як мотив, стимул, збудник, спонукання до дії; у психології - як ставлення особистості до предмета як до чогось для неї цінного, такого, що притягує. В юридичних актах термін «інтерес», враховуючи його як етимологічне, так і загальносоціологічне, психологічне значення, вживається у широкому чи вузькому значенні як самостійний об'єкт правовідносин, реалізація якого задовольняється чи блокується нормативними засобами.

У п.3.4 цього ж Рішення зазначено, що, виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Конституційний Суд України вирішив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

ОСОБА_1, звертаючись до суду із даним адміністративним позовом, зазначає, що його звернення обумовлено необхідністю захисту 93 членів профспілкової організації, а також прийняттям спірного рішення на підставі підроблених документів, - іншого обґрунтування вимог позов не містить. Зокрема, позивач не наводить обґрунтувань свого особистого звернення до суду, зокрема, які право, інтерес або свобода позивача порушені оскаржуваним рішенням. Таким чином, зі змісту адміністративного позову вбачається, що останній поданих на захист інтересів 93 членів профспілкової організації, а не на захист прав (інтересів) ОСОБА_1, проте матеріали позову не містять документів, які б уповноважували ОСОБА_1 на звернення до суду в інтересах означених осіб. У додаткових поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що вищевказані обставини ним наведені лише в інформаційному порядку, чим фактично нівелює обґрунтування позову. При цьому іншого (альтернативного) обґрунтування позову згідно з п.3 в кореспонденції п.4 ч.1 ст.106 КАС України позивачем не наведено.

Згідно з п.1 ч.3 ст.108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Приймаючи до уваги те, що до теперішнього часу позивачем недоліки не усунено, суд вважає за потрібне позовну заяву ОСОБА_1 про скасування рішення відповідно до п.1 ч.3 ст. 108 КАС України повернути позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст.108 КАС України,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління державних реєстраторів при Головному територіальному управлінні юстиції в Одеській області, треті особи ВАТ ОЗ «Центроліт» в особі бухгалтера ОСОБА_2, ВАТ ОЗ «Центроліт» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_3, про скасування рішення - повернути позивачеві.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя І.В. Завальнюк