Справа № 505/1672/16-а     
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 505/1672/16-а
УХВАЛА

25 січня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Завальнюка І.В., розглянувши в ході підготовчого провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Косівської сільської ради Подільського району Одеської області, Управління Держгеокадастру у Котовському районі Одеської області, Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, Реєстраційна служба по місту Котовську Котовського району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, третя особа - Котовська районна державна адміністрація Одеської області, про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області, в якому з урахуванням уточненого позову від 27.12.2016 року, просив визнати не чинним запис в книзі записів державних актів на право колективи власності за №5 про право користування КСП "Косівське" земельними ділянками на підставі державного акта на право колективної власності на землю серії ОД №14-005 від 25.06.1996 року, визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійно користування землею серії ОД №14-005 від 25.06.1996 р., виданий на підставі рішення Косівської сільської ради Котовського району Одеської області, та зобов'язати Управління Держземагенства у Котовському районі Одеської області та Головне Управління Держземагенства у Одеській області внести до Державне земельного кадастру України відомості про відведення земельних ділянок площею 10.00 га, на території Косівської сільської ради Котовського району Одеської області, - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, на умовах приватної власності для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.12.2016 р. зазначену справу передано за предметною підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2017 р. справу прийнято до свого провадження суддею Завальнюком І.В. та розпочато підготовче провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі у зв'язку із непідсудністю спору суду адміністративної юрисдикції.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

У постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (справа № 6-33цс13) міститься висновок про те, що справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками підсудні судам цивільної юрисдикції.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства і не підлягає розгляду судом адміністративної юрисдикції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п.3 ч.1 ст.121 КАС України за наслідками підготовчого провадження суд у порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

При зазначених вище обставинах суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.1 ст.121, п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 505/1672/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Косівської сільської ради Подільського району Одеської області, Управління Держгеокадастру у Котовському районі Одеської області, Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, Реєстраційна служба по місту Котовську Котовського району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, третя особа - Котовська районна державна адміністрація Одеської області, про зобовязання вчинити певні дії - закрити.

Розяснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя І.В. Завальнюк