Справа № 826/27221/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року м. Київ справа № 826/27221/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКБ Банк» Костенка Ігоря Івановича

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКБ Банк» Костенка Ігоря Івановича (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» Костенко І.І., Уповноважена особа, відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд, відповідач 2) про:

- визнання протиправною (незаконною) бездіяльності Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» Костенка І.І. щодо невключення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами по банківським рахункам НОМЕР_1 (валюта 980 грн.) та НОМЕР_1 (валюта 840 доларів США), які відкрито в ПАТ «АКБ Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- визнання протиправною (незаконною) бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невключення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами по банківським рахункам НОМЕР_1 (валюта 980 грн.) та НОМЕР_1 (валюта 840 доларів США), які відкрито в ПАТ «АКБ Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язання Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» Костенка І.І. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника ОСОБА_1, стосовно якого необхідно здійснити виплату коштів за вкладами по банківським рахункам НОМЕР_1 (валюта 980 грн.) та НОМЕР_1 (валюта 840 доларів США), які відкрито в ПАТ «АКБ Банк», за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами по банківським рахункам НОМЕР_1 (валюта 980 грн.) та НОМЕР_1 (валюта 840 доларів США), які відкрито в ПАТ «АКБ Банк», за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним у ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» були відкриті рахунки НОМЕР_1 (валюта 980 грн.) та НОМЕР_1 (валюта 840 доларів США).

В подальшому позивачу стало відомо про те, що 29.08.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «АВТОКРАЗБАНК».

Згідно виписки по особовому рахунку позивача НОМЕР_1 (валюта 980 грн.) за період з 01.01.2014 по 01.09.2014 вхідний залишок на рахунку НОМЕР_1 складає 236 098,25 грн.

Згідно виписки по особовому рахунку позивача НОМЕР_1 (валюта 840 доларів США) за період з 01.01.2014 по 01.09.2014 вхідний залишок на рахунку НОМЕР_1 складає 208 доларів США 01 цент.

На думку позивача, відповідачами 1, 2, в термін, визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», мав бути, відповідно, сформований повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, в тому числі, і по його рахункам, - затверджений реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

З цих підстав, на переконання позивача, його, як вкладника Банку по договору банківського рахунку мало бути включено в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду для здійснення виплат відповідно до затвердженого Фондом реєстру вкладників.

Втім, відповідач 2 листом вих. № 02-036-10853/14 від 24.10.2014 повідомив ОСОБА_1 про те, що в переліку вкладників, що був переданий до Фонду інформація про його вклади відсутня.

В подальшому, на адресу позивача надійшов лист відповідача 1 вих. № 11/257-02 від 14.09.2015 про те, що повний перелік вимог кредиторів ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» акцептований уповноваженою особою Фонду, затверджений протоколом виконавчої дирекції Фонду № 250/14 від 01.12.2014; до переліку вимог кредиторів ПАТ «АКБ Банк» ОСОБА_1 не включено; підставою такого невключення слугували приписи п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; в зв'язку з цим, законних підстав для включення до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 немає.

Позивач вважає, що з боку Уповноваженої особи та Фонду стосовно невключення, відповідно, до Переліку вкладників та до Загального реєстру вкладників допущено протиправну бездіяльність та з метою відновлення, на його думку, порушених прав, свобод та інтересів необхідно зобов'язати відповідачів 1, 2 вчинити певні дії.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Уповноважена особа подала письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що позивач з 13.03.2014 по 27.05.2014 включно займав посаду заступника Голови Правління ПАТ «АКБ Банк».

Як вказує відповідач 1, за приписами п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не відшкодовує кошти, які розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік.

З цих підстав, на переконання Уповноваженої особи, оскільки позивач був заступником Голови Правління ПАТ «АКБ Банк» та до його звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік, ОСОБА_1 правомірно не було включено до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

В наданих письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач 1 просив в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Одночасно, відповідач 1 просив розгляд справи провести без участі представника ПАТ «АКБ Банк».

Представник відповідача 2 подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив в задоволенні позову повністю відмовити.

В судове засідання представник відповідача 2 не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 02.03.2016 відповідача 1 та/або його представника, а також представника відповідача 2, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» були відкриті рахунки: НОМЕР_1 (валюта 980 грн.) та НОМЕР_1 (валюта 840 доларів США).

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК» до категорії неплатоспроможних» від 30 травня 2014 року № 320, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30 травня 2014 року прийнято рішення «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» № 40, згідно з яким з 30 травня 2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» - заступника директора департаменту моніторингу діяльності банків Третяка Володимира Олександровича. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «АВТОКРАЗБАНК» запроваджено строком на три місяці з 30.05.2014 по 29.08.2014 включно.

В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК» від 28 серпня 2014 року № 537, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 29 серпня 2014 року прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» № 76, згідно з яким з 29 серпня 2014 року розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК»; уповноваженою особою Фонду на здійснення процедури ліквідації ПАТ «АКБ Банк» строком на один рік з 29 серпня 2014 року по 29 серпня 2015 року включно призначено заступника директора департаменту моніторингу діяльності банків Третяка Володимира Олександровича.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про відсторонення від виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» від 08.10.2014 № 106, заступника директора департаменту моніторингу діяльності банків Третяка Володимира Олександровича з 09.10.2014 відсторонено від виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» від 08.10.2014 № 107 з 09.10.2014 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенка Ігоря Івановича.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «АКБ Банк» від 23.07.2015 № 141 продовжено строки здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК» строком на один рік до 29.08.2016 включно.

Також, вказаним рішенням продовжено строки повноважень провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенка Ігоря Івановича, як уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк», на один рік до 29.08.2016 включно.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду від 23.07.2015 № 141, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 05.08.2015 винесено наказ «Про продовження строків повноважень Костенка І.І., як уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» № 249, яким продовжено строки повноважень Костенка Ігоря Івановича, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків, як уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК» строком на один рік до 29.08.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про делегування Фондом повноважень ліквідатора ПАТ «АКБ Банк» уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку» від 25.08.2015 № 155/34 провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу, на час здійснення процедури ліквідації банку, делеговано всі повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК».

Одночасно судом встановлено, що згідно наказу голови Правління ПАТ «АКБ Банк» «Про переведення ОСОБА_1 (Таб. № 614)» від 13.03.2014 № 107-ОС, ОСОБА_1 за особистою згодою з 13 березня 2014 року переведено з посади радника Голови Спостережної Ради Консультаційної Ради ПАТ «АКБ Банк» на посаду заступника голови Правління ПАТ «АКБ Банк».

Згідно іншого наказу голови Правління ПАТ «АКБ Банк» «Про переведення ОСОБА_1 (Таб. № 614)» від 28.05.2014 № 214-ОС, ОСОБА_1 за особистою згодою з 28 травня 2014 року переведено з посади заступника голови Правління ПАТ «АКБ Банк» на посаду радника Голови Спостережної Ради Консультаційної Ради ПАТ «АКБ Банк».

Незгода позивача з протиправною (незаконною) бездіяльністю відповідача 1 щодо невключення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами по банківським рахункам НОМЕР_1 (валюта 980 грн.) та НОМЕР_1 (валюта 840 доларів США), які відкрито в ПАТ «АКБ Банк» за рахунок Фонду; протиправною (незаконною) бездіяльністю відповідача 2 щодо невключення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами по банківським рахункам НОМЕР_1 (валюта 980 грн.) та НОМЕР_1 (валюта 840 доларів США), які відкрито в ПАТ «АКБ Банк» за рахунок Фонду, а також необхідність в зобов'язанні відповідачів 1, 2 вчинити певні дії, обумовили ОСОБА_1 на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази, пояснення представника позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860 (далі - Положення № 14).

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються, регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 2 цього Закону (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин), вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону № 4452-VI).

Зважаючи на те, що на ім'я ОСОБА_1 в Банку відкрито два поточних рахунки, позивач в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є вкладником ПАТ «АКБ Банк».

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Так, Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 2 статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 3 ст. 27 Закону № 4452-VI).

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства (ч. 4 ст. 27 Закону № 4452-VI).

У відповідності до ч. 5 статті 27 Закону № 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач в період з 13.03.2014 по 27.05.2014 включно займав посаду заступника голови Правління ПАТ «АКБ Банк».

Таким чином, ОСОБА_1 був пов'язаною з банком особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних.

За приписами ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III (далі - Закон № 2121-III) (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин), пов'язаними особами є, зокрема, керівники банку.

Керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління (ради директорів), головний бухгалтер, його заступник, керівники відокремлених підрозділів банку (ст. 42 Закону № 2121-III).

З підстав викладеного вбачається, що позивач в період з 13.03.2014 по 27.05.2014 включно, тобто протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (№ 320 від 30.05.2014), був в розумінні ст. 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» керівником банку, а саме заступником голови Правління Банку.

З огляду на те, що позивач був пов'язаною з банком особою, його правомірно, а саме з підстав п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI, не було включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, які відкрито в ПАТ «АКБ Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Одночасно суд зазначає, що не може бути врахована під час вирішення даної справи правова позиція, викладена в постанові Вищого господарського суду України від 06.03.2007 у справі № 18/76-32/577, на яку посилається в своїх письмових поясненнях по справі (в порядку ст. 49 КАС України) від 10.03.2016 представник позивача, оскільки за приписами ст. 42 Закону № 2121-III, лише голова правління (ради директорів) та головний бухгалтер заступають на посаду після надання письмової згоди на це Національним банком України.

В наданій представником позивача ксерокопії постанови Вищого господарського суду України від 06.03.2007 у справі № 18/76-32/577 мова йдеться щодо комплексу прав та обов'язків виконуючого обов'язки голови правління банку, які до останнього переходять не з дня його призначення, а після отримання відповідної згоди НБУ, що цілком відповідає приписам ст. 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Однак, в даній справі мова йдеться про заступника голови правління банку, професійну придатність та ділову репутацію якого в місячний строк на підставі поданих документів і визначає НБУ.

На переконання суду, позивачем допущено підміну понять «погодження» Національним банком України та його ж «визначення професійної придатності та ділової репутації», що є неприпустимим.

З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено.

Одночасно, суд вважає за необхідне стосовно наявності правової позиції Верховного Суду України, що склалась під час розгляду справ по уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зазначити наступне.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14 на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно ч. 1 статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проте, суд вважає за доцільне відступити від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14, з огляду на наступне.

Висновок Верховного Суду України у зазначеній постанові зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вищевказані спірні правовідносини, які врегульовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку ГПК України.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-XII встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність визначена також статтею 1 вищевказаного Закону як неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

З системного аналізу викладеного вище слідує, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку ГПК України.

Проте в даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказаний Закон є спеціальним, яким врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (стаття 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Системний аналіз норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає підстави суду дійти до висновку, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, в силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в Господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в Господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не підлягає і як наслідок, відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Крім того, пунктом 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказані висновки кореспондуються з позицією Вищого адміністративного суду України, що викладена в інформаційному листі № 992/11/14-14 від 25.07.2014.

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14 та вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд.

Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статті 86 КАС України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв'язку із чим в задоволені адміністративного позову слід відмовити повністю.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко