Справа № 826/4296/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 січня 2017 року № 826/4296/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Аблова Є.В., судді Погрібніченка І.М., судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції міста Києва, Міністерства юстиції України, Міністерства соціальної політики України, третя особа Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного територіального управління юстиції міста Києва (далі - відповідач - 1), Міністерства юстиції України (далі - відповідач - 2), Міністерства соціальної політики України (далі - відповідач - 3), третя особа Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції міста Києва при розгляді скарги ОСОБА_1 від 21.01.2016 року;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України при розгляді скарги ОСОБА_1 від 21.01.2016 року;

- зобов'язати Головне територіального управління юстиції міста Києва та Міністерство юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_1 від 21.01.2016 року згідно порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128, за результатами розгляду скарги прийняти мотивоване рішення у формі наказу;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України при розгляді скарги ОСОБА_1 від 19.01.2016 року;

- зобов'язати Міністерство соціальної політики України розглянути скаргу ОСОБА_1 від 19.01.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами-1 та -2 за результатами розгляду скарги не прийняли рішення у спосіб, що передбачений порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128. Також, відповідачем-3 протиправно не розглянуто скаргу позивача та передано її відповідачу-2.

Представник Міністерства юстиції України проти позову заперечував, зазначивши, що скаргу ОСОБА_1 було розглянуто та прийнято наказ від 07.04.2016 року про відмову в задоволенні скарги, який надіслано скаржнику в установленому порядку.

Представник Міністерства соціальної політики України також заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки скарга, подана позивачем, стосувалась виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що виходить за межі компетенції відповідача-3. З огляду на вказані обставини листом від 17.02.2016 року звернення ОСОБА_1 надіслано до Міністерства юстиції України за належністю.

Водночас, представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Представники відповідачів-2, -3 подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 05.03.2013 року прийнято постанову №3 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Виконавчої дирекції Фонду» та наказ №120-к про звільнення ОСОБА_1 за грубе порушення трудових обов'язків, п.1 ст.41 КЗпП України.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.04.2013 року у справі №758/4949/13-ц позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема визнано протиправною та скасовано постанову Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 05.03.2013 року №3, визнано протиправним та скасовано наказ від 05.03.2013 року №120-к про звільнення, вирішено поновити ОСОБА_1 на посаді директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

В подальшому 08.12.2015 року ОСОБА_1 видав наказ №1 про негайне поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Вказаний наказ надано до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві для внесення змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві повідомив листом від 10.12.2015 року №998 про залишення документів без розгляду, оскільки ОСОБА_1 подано не повний пакет необхідних документів.

Враховуючи, на думку ОСОБА_1, протиправну бездіяльність Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві позивач звернувся із скаргою від 21.01.2016 року до Головного територіального управління юстиції міста Києва про зобов'язання відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчинити дії щодо державної реєстрації зміни керівника виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності шляхом внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру та скасувати рішення відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району реєстраційної служби про проведення державної реєстрації змін про органи управління юридичної особи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності, яке оформлене шляхом внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційного запису від 17.12.2015 року.

Відповідно до листа від 11.02.2016 року №1971/0/11-16 відповідачем-1 надано відповідь на скаргу від 21.01.2016 року, а саме вказано на те, що розгляд скарги на дії державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві у частині внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису від 17.12.2015 року не належить до компетенції Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а тому останній надсилає за належністю скаргу для забезпечення належного розгляду.

Також, скаргою від 19.01.2016 року позивач звернувся до Міністерства соціальної політика України про вчинення дій в межах компетенції для відновлення законного керівництва Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності з 05.03.2013 року.

Відповідачем-3 на вказану скаргу надано відповідь, викладену в листі від 17.02.2016 року №549/0/18/16, в якій вказано, що порушене в скарзі питання виходить за межі компетенції Мінсоцполітики, а тому вказану скаргу останній передав до Міністерства юстиції України для розгляду.

Скарга, яка відповідачем-1 була передана за належністю надійшла до Міністерства юстиції України 10.03.2016 року.

Наказом Міністерства юстиції України від 07.04.2016 року №1041/5 було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 21.01.2016 року відповідно до п.8 ч.8 ст.34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у зв'язку з тим, що закінчився встановлений строк подачі скарги.

Відповідно до частини дев'ятої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та частини дев'ятої статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Кабінетом Міністрів України затверджено постановою від 25 грудня 2015 р. № 1128 Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі- Порядок №1128).

Цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту (далі - суб'єкт оскарження), що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами (далі - суб'єкт розгляду скарги) (п.1 Порядку №1128).

Відповідно до п.2 Порядку №1128 для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Відповідно до вказаного пункту наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 №37/5 затверджено Положення про комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Приписами п.2, 3 І розділу вказаного Положення комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації. Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими актами законодавства.

Відповідно до п.6 Порядку №1128 у разі коли розгляд скарги відповідно до Законів здійснюється іншим суб'єктом розгляду скарги, така скарга у строк не більше п'яти календарних днів з моменту її реєстрації пересилається суб'єктом розгляду скарги, яким отримано скаргу, за належністю відповідному суб'єкту розгляду скарги, про що повідомляється відповідному скаржнику.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Головне територіального управління юстиції міста Києва правомірно та обґрунтовано передало за належністю скаргу позивача до Міністерства юстиції України.

Перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги (п.5 Порядку №1128).

Відповідно до п.12 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Як зазначалось вище, Міністерство юстиції України прийняло наказ від 07.04.2016 року №1041/5, яким було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 21.01.2016 року відповідно до п.8 ч.8 ст.34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у зв'язку з тим, що закінчився встановлений строк подачі скарги.

Разом із супровідним листом від 08.04.2016 року №3/5304-0-32-16/19К відповідачем-2 направлено наказ від 07.04.2016 року №1041/5 ОСОБА_1

Також слід зазначити, що Положенням про Міністерство соціальної політики України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №423 визначено, що Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, загальнообов'язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального діалогу, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім'ї, протидії торгівлі людьми, захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, зокрема забезпечення їх психологічної реабілітації, санаторно-курортного лікування, технічними та іншими засобами реабілітації, житлом, надання освітніх послуг, організації поховання, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, та учасників антитерористичної операції, у сфері промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Також, п.23 ч.4 Положення №423 зазначено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд у сферах загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності у частині забезпечення відповідності законодавству рішень правлінь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та Фонду соціального страхування, погоджує структуру органів зазначених фондів, граничну чисельність працівників, схеми їх посадових окладів, видатки на адміністративно-господарські витрати фондів.

Отже, враховуючи вказані приписи, відповідачем-3 обґрунтовано передано скаргу позивача до Міністерства юстиції України, оскільки питання виконання рішення суду щодо поновлення позивача на посаді директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виходить за межі Мінсоцполітики.

Водночас, стаття 6 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичної чи юридичної особи, тобто відсутність дій, які повинен був вчинити суб'єкт владних повноважень, але не вчинив, що потягло за собою порушення прав чи інтересів фізичної чи юридичної особи.

Позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає бездіяльність відповідачів, оскільки Головне територіальне управління юстиції міста Києва, Міністерство юстиції України та Міністерство соціальної політики України належним чином відреагували на подані скарги ОСОБА_1 та надали відповіді у відповідності до приписів чинного законодавства України.

Наведене в сукупності свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 цього ж Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.