Справа № 804/5327/16
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2016 р. справа № 804/5327/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Павловського Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпро Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпро Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпро Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області форми "Ф" від 24.06.2016 року № 2415-1303.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.06.2016 року Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпро Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області податковим повідомленням-рішенням № 2415-1303 форми "Ф" згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 286.5 ст. 286 розділу XII Податкового кодексу України було визначено позивачу суму податкового зобов'язання за 2016 рік за платежем орендна плата за землю з фізичних осіб (код платежу 18010900) у сумі 390 854,94 грн. Позивач не згодна з цим повідомленням-рішенням та просить суд його скасувати, у звязки з тим, що договір оренди земельної ділянки на є розірваним.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
Представник позивача надіслав до суду письмове клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.01.2006 року між орендарем - ОСОБА_1 та орендодавцем - Дніпропетровською міською радою в особі першого заступника міського голови ОСОБА_2, було укладено договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий № 550 та зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 13.03.2006 року за № НОМЕР_1.
Відповідно до п.14.1.147 ч. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до п. 288.1 статті 288 Податкового Кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються в договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Також судом встановлено, що 02.10.2009 року між дарувальником - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (далі - обдаровуваний) було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 2726, та здійснено запис про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів за № 3644942 .
Згідно п. 2 договору дарування, майно розташоване на земельній ділянці площею 1.1146 га, яка знаходиться в користуванні дарувальника згідно договору оренди землі від 30.01.2006 року.
З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодексу України (далі - ПК України), який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, ПК України визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 ПК України). Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XII ПК України.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України).
Згідно з пунктом 296.1 статті 269, пунктом 270.1 статті 270 ПК України визначено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до частин першої, третьої, п'ятої статті 126 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.
Відповідно до наданої відповідачем інформації, а саме листа Дніпропетровської міської ради Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення від 29.01.2016 року № 2/1 1-42 про перелік орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності станом на 01.01.2016 року, ОСОБА_1 є орендарем земельної ділянки державної або комунальної власності.
Крім того, на запит податного органу від 13.06.2016 року № НОМЕР_2 Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровській області надало відповідь від 25.07.2016 року, в якій було надано інформацію про наявність прав на земельні ділянки, що зареєстровані у Державному реєстрі.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що податковим органом було вірно визначено податкове зобовязання по орендній платі з фізичних осіб за весь строк дії договору оренди земельної ділянки.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків.
Відповідно до частини першої ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За таких обставин позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 128, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпро Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_6