Справа № 825/2158/16
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року Чернігів Справа № 825/2158/16

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

представників позивача Акуленка В.М., Яценка О.В.,

представників відповідача Шелеста С.Ю., Циган Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

05.12.2016 Чернігівський зональний відділ Військової служби правопорядку (далі - Чернігівський зональний відділ ВСП) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - Чернігівська ОДПІ), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо вимоги сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 06.09.2016 №Ю-926-17 на загальну суму 5 054,26 грн та скасувати вимогу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.09.2016 №Ю-926-17 на загальну суму 5 054,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що загальна сума єдиного внеску на грошове забезпечення за квітень 2016 року була повністю сплачена, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а нарахований єдиний внесок по КЕКВ 2120 на допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами на військовослужбовця перераховувався на рахунок №2526 із символом 202 по сплаті єдиного внеску нарахованого на грошове забезпечення. Оскільки єдиний внесок в повному обсязі перерахований та правильно відображений у звіті за квітень 2016 року, позивач вважає вимогу щодо сплати недоїмки у сумі 5 054,26 по сплаті єдиного внеску неправомірною.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві з наданням додаткових обґрунтувань та пояснень.

Представники відповідача позов не визнали, надали свої письмові заперечення (а.с.66-68), що були озвучені в судовому засіданні та наголосили, що сума зобов'язань ІІ розділу автоматично проводить до інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації 71010000 до якого надходять кошти сплачені на рахунки за символом "201", а тому не вбачають в своїх діях ознак протиправності та просять у задоволенні адміністративного позову відмовити, при цьому зазначаючи про відкликання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.09.2016 №Ю-926-17, що є предметом спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно даних інтегрованої картки платника (далі - ІКП) (а.с.73-97) Чернігівського зонального відділу ВСП по платежу 71020000 (Єдиний внесок) по строку 20.05.2016 було нараховано суму єдиного внеску 351 244,35 грн у відповідності самостійно поданого Чернігівським зональним відділом ВСП Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за квітень 2016 року від 11.05.2016 № (а.с.8-18).

Нараховану суму 351 244,35 грн було задекларовано Чернігівським зональним відділом ВСП у рядку 8 "Загальна сума єдиного внеску" розділу І (щодо осіб, яким у звітному періоді нараховано грошове забезпечення) Таблиці 4 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами" до поданого Звіту за квітень 2016 року.

Задекларована у рядку 8 "Загальна сума єдиного внеску" розділу II (щодо осіб, яким у звітному періоді нараховано допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами) Таблиці 4 до поданого Звіту за квітень 2016 року сума єдиного внеску 6 801,01 грн - була нарахована в автоматичному режимі по строку 20.05.2016 в ІКП Чернігівського зонального відділу ВСП по платежу 71010000 (Єдиний внесок).

При цьому суд враховує, що загальна сума єдиного внеску склала 358 045,36 грн, яка була перерахована платіжними дорученнями від 12.04.2016 №107 (а.с.20), від 18.04.2016 №118 (а.с.22), від 22.04.2016 №125 (а.с.23) та від 12.05.2016 №136 (а.с.25) на рахунок № 2526 із символом 202.

Також судом встановлено, що за даними ІКП Чернігівського зонального відділу ВСП по платежу 71010000 у квітні 2016 року було проведено нарахування єдиного внеску за березень 2016 року по строку 20.04.2016 в сумі 3 999,27 грн та відображено сплату єдиного внеску згідно платіжних доручень від 14.04.2016 № 111 на суму 1 377,90 грн, від 27.04.2016 №129 на суму 1 359,78 грн (а.с.21, 24) ) на рахунок № 2526 із символом 201.

Станом на 01.05.2016 (по ІКП) була наявна переплата в сумі 2 854,08 грн, а 16.05.2016 було зараховано сплату єдиного внеску в сумі 977,31 грн відповідно платіжного доручення, внаслідок чого переплата збільшилась до 3 831,39 грн.

Надалі, по строку сплати 20.05.2016 відповідно поданого Звіту за квітень,2016 року в ІКП Чернігівського зонального відділу ВСП по платежу 71010000 було нараховано суму єдиного внеску 2 737,68 грн (задекларована у рядку 8 "Загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті" Таблиці 1 до Звіту) та, як зазначено вище, нараховано суму єдиного внеску 6 801,01 грн (задекларовану в рядку 8 розділу II Таблиці 4 до Звіту).

У зв'язку з вищенаведеним, (за даними ІКП) - за відсутності додаткової сплати Чернігівського зонального відділу ВСП по платежу 71010000 по строку 20.05.2016 виникла недоїмка з єдиного внеску в сумі 5 707,30 грн.

30.05.2016 (по ІКП) було зараховано сплату єдиного внеску в сумі 2 478,38 грн, а тому станом на 31.05.2016 залишок заборгованості з єдиного внеску склав 3 228,92 грн.

По ІКП Чернігівського зонального відділу ВСП по платежу 71010000 вбачається, що були проведені нарахування єдиного внеску відповідно поданих Звітів по строках: 21.06.2016 - в сумі 3 455,69 грн, 20.07.2016 - в сумі 3 586,00 грн, 22.08.2016 - в сумі 5 133,07 грн. Крім того, було проведено сплату єдиного внеску: за червень 2016 року - в сумі 3 586,00 грн., за липень 2016 року - в сумі 5 133,05 грн, за серпень 2016 року - в сумі 1 630,37 грн.

З урахуванням вищезазначеного, станом на 31.08.2016 (за даними ІКП) утворилась недоїмка зі сплати єдиного внеску у розмірі 5 054,26 грн, внаслідок чого Чернігівською ОДПІ було сформовано та надіслано до Чернігівського зонального відділу ВСП вимогу від 06.09.2016 №Ю-926-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у розмірі 5 054,26 грн (а.с.7).

Не погоджуючись з вказаною вимогою позивач оскаржив її в адміністративному порядку, шляхом направлення на ім'я начальника Головного управління ДФС у Чернігівській області скарги, за результатами розгляду якої, позивачу було відмовлено, а вимогу залишено без змін (а.с.28-31).

На момент розгляду справи в суді, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.09.2016 №Ю-926-17 вважається відкликаною, що підтверджується службовою запискою від 20.12.2016 № 243 та службовою запискою від 23.01.2017 № 23 (а.с.45, 98).

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України від 08.07.2010 №2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями (далі - Закон № 2464) визначено, що платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці:

підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; патронатних вихователів, батьків-вихователів дитячих будинків сімейного типу, прийомних батьків, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; осіб, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності, перебувають у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами і отримують допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами; осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України, органах Міністерства внутрішніх справ України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту; осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини; одного з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікунів, піклувальників, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючих працездатних осіб, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства; інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції (у тому числі постійне представництво інвестора-нерезидента), що використовує працю фізичних осіб, найнятих на роботу в Україні на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем в Україні, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно п.1, п.2, п.4 ч.2 ст.6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Частиною 5 ст.7 Закону № 2464 визначено, що Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п.4 і п.5 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань (ч.8 ст.9 Закону №2464).

Як встановлено ч.11 ст.9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу) (ч.12 ст.9 Закону № 2464).

Відповідно до ч.2 - ч.4 ст.25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Аналогічні положення містяться також у "Порядку стягнення заборгованості з платників" наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 з внесеними змінами відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2016 №393, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 21.04.2016 за №609/28739 (далі - Інструкція №449).

У відповідності до п.3 згаданої Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги за сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом 4 Інструкції №449 встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

З аналізу наведених норм та положень вбачається, що податковий орган в імперативному порядку зобов'язаний на підставі поданого звіту платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, у разі виявлення своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску сформувати та направити такому платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки).

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається у органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - у органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою) юридичній особі або відокремленому підрозділу, якщо її особисто вручено службовій (посадовій) особі такого платника під підпис або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Судом було встановлено, що позивач станом на момент направлення йому вимоги, за даними ІКП мав недоїмку зі сплати єдиного внеску, на підставі чого вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.09.2016 №Ю-926-17 в подальшому була направлена позивачу. При цьому, судом встановлено, що вказана вимога на момент розгляду справи в суді відкликана.

Відповідно до п.6 Інструкції № 499 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження; вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом); борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених ст.25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу; є рішення суду про стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

Проте, досліджуючи природу виникнення даного спору, судом також було встановлено, що за даними ІКП Чернігівського зонального відділу ВСП задекларовану у рядку "8" "Загальна сума внеску" розділу ІІ Таблиці 4 до поданого за квітень 2016 року звіту, було віднесено в автоматичному режимі по платежу 71010000 на єдиний внесок на суми заробітної плати, що не заперечувалось представником відповідача, за встановленого факту повної сплати загальної суми внеску на грошове забезпечення за квітень 2016 року у розмірі 358 045,36грн.

З огляду на вказане, суд зазначає наступне.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905 (далі - Порядок № 435).

Пунктом 7 розділу IV даного Порядку №435 визначено, що таблицю 4 додатка 4 до цього Порядку формують та подають до органів доходів і зборів страхувальники, які нараховують та сплачують єдиний внесок за осіб із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової та альтернативної служби), осіб рядового і начальницького складу.

Зазначена Таблиця 4 "нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами" додатка 4 до Порядку № 435 складається з розділу І (щодо осіб, яким у звітному періоді нараховано грошове забезпечення) та Розділу ІІ (щодо осіб, яким у звітному періоді нараховано допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами).

Відповідно до ст.4 Закону України від 21.11.1992 № 2811 "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" покриття витрат на виплату державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

Порядок покриття витрат, передбачений частиною першою цієї статті, не стосується виплат допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам з числа військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, військ цивільної оборони, інших військових формувань, а також Державної спеціальної служби транспорту та з числа поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби України. Покриття витрат на виплату зазначеного виду державної допомоги цим категоріям жінок здійснюється за рахунок відповідних бюджетів.

Тобто, за рахунок Міністерства оборони України, оскільки позивач здійснює свою діяльність саме у сфері оборони.

Згідно ст.7 Закону № 2811, право на державну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами мають за цим Законом всі жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2001 № 1751 "Про порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" (далі - Порядок № 1751) встановлено, що відповідно до ст.7 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" право на державну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами мають вагітні жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, в тому числі жінки із числа військовослужбовців Збройних Сил, Держприкордонслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку та із числа поліцейських, осіб начальницького і рядового складу органів та підрозділів служби цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби.

У відповідності до пп.1 п.7 Постанови №1751 жінкам із числа військовослужбовців Збройних Сил, Держприкордонслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку та із числа поліцейських, осіб начальницького і рядового складу органів та підрозділів служби цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби - у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення.

Покриття витрат на виплату допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам із числа військовослужбовців Збройних Сил, Держприкордонслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку та із числа поліцейських, осіб начальницького і рядового складу органів та підрозділів служби цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених на такі цілі Збройним Силам та іншим військовим формуванням, Національній поліції, Адміністрації Держспецтрансслужби, Адміністрації Держспецзв'язку, Державній кримінально-виконавчій службі, Державній службі з надзвичайних ситуацій (п.8 Порядку №1751).

Іншим категоріям жінок здійснюється за рахунок коштів державного бюджету у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

Допомога у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам із числа військовослужбовців Збройних Сил, Держприкордонслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку та із числа поліцейських, осіб начальницького і рядового складу органів та підрозділів служби цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби призначається та виплачується за місцем основної служби (п.9 Порядку №1751).

Відповідно до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 за №456/20769, видатки на грошове утримання (забезпечення) військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, у тому числі основні та додаткові види виплат, здійснюються за кодом економічної класифікації видатків 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців", а нарахування бюджетними установами (організаціями) на фонд оплати праці, а саме: сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахованого відповідно до законодавства за КЕКВ 2120 "нарахування на оплату праці".

Тобто, нарахування єдиного внеску на суму виплати допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам з числа військовослужбовців підлягає відображенню у розділі І (щодо осіб, яким у звітному періоді нараховано грошове забезпечення) Таблиці 4 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами" додатка 4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Водночас, в органах Державної казначейської служби України відкрито не бюджетні рахунки для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску. Зазначені рахунки відкрито в розрізі категорій платників, визначених у Довіднику, затвердженому наказом Державної казначейської служби від 16.08.2013 № 130 "Про затвердження Довідника відповідності символу звітності класам професійного ризику виробництва та категоріям платників єдиного внеску та внесення змін до наказу Державного казначейства України від 28.11.2000 №119" (а.с.99-103).

Як вбачається з вказаного вище наказу, кожен номер рахунку містить символ відповідної категорії платників єдиного внеску від "201" до "210", які відповідають виду платежу, який сплачується на відповідний рахунок.

Єдиний внесок для військових частин та органів, які виплачують грошове забезпечення військовослужбовцям, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців та з осіб, які отримують грошове забезпечення сплачується на рахунки з символом "202".

Враховуючи те, що жінки військовослужбовці отримують саме грошове забезпечення, в тому числі і у вигляді допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, оскільки фінансування таких видатків відбувається за рахунок Міністерства оборони України, суд встановив існування правової колізії між наказом Державної казначейської служби від 16.08.2013 № 130 та наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422 "Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881, де розділом ІІ передбачено формування інтегрованої картки платника (ІКП) в автоматичному режимі. Серед іншого в розділі ІІ передбачено таке.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

В ІКП на дату проведення кожної облікової операції підбиваються підсумки за всіма її графами.

Облікові показники, які відображаються у ІКП, залежать від форми обліку згідно із переліком форм інтегрованих карток для обліку податків, зборів та єдиного внеску, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).

Для організації оперативного обліку кожній ІКП присвоюється код, який її ідентифікує в інформаційній системі оперативного обліку органів ДФС та не може бути присвоєний іншій ІКП.

Як встановлено з пояснень представників відповідача, вказані суми автоматичного відображались в ІКП за іншим кодом.

Отже, судом встановлено відсутність чіткого правового врегулювання такого виду правовідносин (щодо декларування у рядку 8 "Загальна сума єдиного внеску" розділу І (щодо осіб, яким у звітному періоді нараховано грошове забезпечення) Таблиці 4 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами").

У зв'язку з таким висновком, суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Приймаючи до увагу ту обставину, що позивачем в повному обсязі перераховано кошти згідно звіту за квітень 2016 року, а також положення ч.2 ст.19 Конституції України, суд зазначає, що держава, володіючи законодавчим суверенітетом, має право встановлювати норми, в тому числі й зі зміною (або з відміною) встановлених нею процедур. І позивач, в даному випадку, не може нести відповідальність за відсутність будь-яких порушень, окрім визначеної чинним законодавством, які стали наслідком законодавчої невизначеності, оскільки центральний орган державної виконавчої влади не забезпечив наявності належного механізму регулювання, створивши таким чином правову колізію.

А тому, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправними дії Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області щодо віднесення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахованого на суму допомоги у зв'язку із вагітністю та пологами військовослужбовцям по рахунку 71010000.

Як передбачає ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997, набула чинності для України 11.09.1997) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Бендерський проти України" (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 ст.11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі згідно ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають стягненню з відповідача відповідно до частини задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області щодо віднесення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахованого на суму допомоги у зв'язку із вагітністю та пологами військовослужбовцям по рахунку 71010000.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області (вул. Кирпоноса, 28, м. Чернігів, 14000, ) на користь Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку (вул. Шевченка, 107, м. Чернігів, 14030, код 24299357) 689,00 грн (шістсот вісімдесят дев'ять гривень) судових витрат, відповідно до частини задоволених вимог.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк