Справа № 819/1492/16
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1492/16

17 січня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання Кухар О.Л.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, в якій просила зобов'язати відповідача розглянути скаргу від 04.10.2016 року, яка була надіслана 05.10.2016 року, та встановити судовий контроль за виконанням постанови шляхом подання відповідачем звіту про виконання в двадцятиденний строк з дня набрання постановою законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.10.2016 року ОСОБА_2 звернулася до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області зі скаргою щодо незаконної реєстрації декларації про початок будівельних робіт, проте відповіді у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян», не отримала.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив, що на дату розгляду справи у суді позивачка відповіді від Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області не отримала. Після початку розгляду справи по суті, ознайомившись з поданими представником відповідача запереченнями проти позову та відповіддю на скаргу, зазначив, що скарга по суті не розглянута, відповідачем надана лише формальна відписка, а тому вважає, що позовні вимоги є підставні та просив зобов'язати відповідача розглянути скаргу позивачки.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав наведених у письмових запереченнях від 21.12.2016 року (а. с. 30-31) та пояснив, що відповідь на скаргу надана позивачці та іншим скаржникам колективної скарги у встановлені чинним законодавством строки. Відповідь направлена кожному адресату поштовим зв'язком простою кореспонденцією. Представник відповідача просив в позові відмовити.

В подальшому представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неприбуття до суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Таким чином, керуючись частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи продовжено за відсутності представника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.10.2016 року ОСОБА_2 та інші особи (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - підприємці, які здійснюють підприємницьку діяльність на ринку в смт. Підволочиськ по вул. Шевченка, 8) звернулися до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області зі скаргою від 04.10.2016 року, у якій просили скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт, поданої ОСОБА_10 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 20.04.2015 року, та яка зареєстрована в Управлінні 22.04.2015 року за номером ТП 51, на об'єкт, що розташований за адресою: смт. Підволочиськ, вул. Шевченка, 8 (де здійснюють підприємницьку діяльність скаржники), а також притягнути відповідальних осіб, причетних як до незаконної первинної реєстрації декларації ОСОБА_10, так і винних у вчиненні бездіяльності, яка виразилась у відсутності будь-якого реагування на факти самочинного будівництва зі сторони ОСОБА_10, постановлені ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 року, копія якої долучалась до скарги (а. с. 38). Дана скарга зареєстрована в Управлінні державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 12.10.2016 року, що підтверджується реєстраційним номером та датою згідно з штампом вхідної кореспонденції на скарзі (а. с. 33).

Відповідь на скаргу надана Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області листом від 11.11.2016 року № 40-1019-1.13/2826-16, адресованим кожному з скаржників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а. с. 39-41). Як вбачається з пояснень представника відповідача відповідь на скаргу направлялась поштовим зв'язком простою кореспонденцією.

Представник ОСОБА_2 зазначав, що позивачка відповіді на скаргу не отримала, як і інші скаржники колективної скарги, а тому вважав, що скарга фактично не була розглянута, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з позовною вимогою про зобов'язання відповідача розглянути скаргу. Ознайомившись в ході розгляду справи у суді з відповіддю на скаргу, долученою до заперечення відповідача, наполягав, що скарга по суті не розглянута, оскільки відповідь та перевірка, яка зазначена у листі-відповіді, стосується розгляду скарги ОСОБА_11 на його скаргу від 11.03.2015 року та декларації про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована в Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області 18.02.2015 року за № ТП 62. Питання, які порушували скаржники у скарзі від 04.10.2016 року, стосувалися підстав для скасування декларації про початок виконання будівельних робіт від 20.04.2015 року, яка зареєстрована Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області 22.04.2015 року за № ТП 051, тобто відповідачем скарга ОСОБА_2 та інших осіб фактично не розглянута, не надано оцінки доказам, які були долучені до такої скарги, а також не вчинено жодних дій, які свідчили про те, що відповідач здійснював перевірку по фактах, викладених у скарзі.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права, регламентовано Законом України «Про звернення громадян» від 10.02.1996 року № 393/96-ВР. Преамбулою цього Закону передбачено, що він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтями 4, 5 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» встановлено права громадянина при розгляді заяви чи скарги, зокрема, громадянину гарантується право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Зазначеному праву кореспондує обов'язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, визначений у статті 19 Закону, яким передбачено їх обов'язок письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Окрім цього, цією ж статтею передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень, не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Відповідно до норм статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як встановлено судом у ході розгляду даної справи скарга позивачки була отримана відповідачем та зареєстрована 12.10.2016 року в Управлінні державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, та повинна була бути розглянута у строки та в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян», тобто об'єктивно, всебічно і вчасно, з перевіркою обставин, викладених у ній.

Представником відповідача надана суду та долучена до матеріалів адміністративної справи копія відповіді Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області від 11.11.2016 року на колективну скаргу, у тому числі позивачки. Разом з тим, ознайомившись з такою відповіддю представник ОСОБА_2 вважає, що скарга не розглянута по суті, «Управління зробило імітацію розгляду скарги». Зважаючи на доводи представника позивача, суд оцінює повноту з'ясування відповідачем обставин та фактів, викладених у скарзі ОСОБА_2 та інших осіб, їх перевірку та надання відповіді по суті поставлених питань та звертає увагу на таке.

Суть порушених питань у колективній скарзі зводиться до перевірки правомірності реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкті по вул. Шевченка, 8 в смт. Підволочиськ Тернопільської області (комплекс будівель і споруд ринку, де здійснюють підприємницьку діяльність скаржники), поданої замовником ОСОБА_10 та зареєстрованої 22.04.2015 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області за № ТП 51.

Так, скаржники зазначали, що на даний об'єкт була подана ОСОБА_10 та зареєстрована Управлінням декларація про початок виконання будівельних робіт від 18.02.2015 року за № ТП 62. Не погоджуючись із реєстрацією даної декларації, частина підприємців, які торгують на ринку в смт. Підволочиськ, та депутат Підволочиської сільської ради ОСОБА_11 09.06.2015 року звернулись до Тернопільського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області про скасування державної реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт за № ТП 62 від 18.02.2015 року, поданої ОСОБА_10 по реконструкції магазину з добудовою даху по вул. Шевченка, 8 в смт. Підволочиськ.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.08.2015 року в даній справі в задоволенні позовних вимог відмовлено. Проте у даній справі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 року апеляційну скаргу було задоволено частково, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.08.2015 року в частині позовних вимог, заявлених до ОСОБА_10, скасовано та провадження у справі в частині цих вимог закрито. Разом з тим, скаржники звернули увагу на факти встановлені судовим рішення, які свідчать про наявність порушень при реєстрації декларація про початок виконання будівельних робіт 18.02.2015 року за № ТП 62. Так, згідно з мотивувальною частиною ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 року суд встановив наступні факти:

«Як видно з договору дарування ОСОБА_10 є власником частини будівель і споруд ринку в смт. Підволочиськ, Тернопільської області в т.ч. торгового павільйону площею 413,5 кв.м. (приміщення магазину відсутнє) без оформлення у встановленому законом порядку земельної ділянки. У декларації про початок виконання будівельних робіт від 18.02.2015 року № ТП 62 ОСОБА_10, зокрема, зазначено назву об'єкта як реконструкція магазину з добудовою даху. В ній також вказано, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не вимагаються згідно п. 25 наказу Мінрегіонбуду № 109 від 07.07.2011 року та те, що земельна ділянка використовується для будівництва на підставі п. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Загальна площа будівлі відповідно до проектної документації складає 526,35 кв.м.

На думку колегії суддів, зазначення в Декларації неіснуючої назви «магазин» замість торгового павільйону, тобто, по суті не реконструкція, а перебудова торгового павільйону в магазин, збільшення площі реконструйованого об'єкту з 413,5 кв.м. до 526,35 кв.м. без містобудівних умов без належного оформлення земельної ділянки зобов'язувало Інспекцію вимагати від декларанта вказаних вище документів.

Посилання в Декларації на п. 25 наказу Мінрегіонбуду № 109 є невірним, так як цим пунктом визначено, що містобудівні умови та обмеження для проектування не надаються, коли проводиться реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Недоречне посилання в Декларації й на п. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», так як за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою може проводитись, зокрема, реконструкція об'єктів на замовлення органів державної влади та органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності.

Розглядуваний об'єкт належить фізичній особі ОСОБА_10, який змінив зовнішню конфігурацію, зокрема, збільшилась площа, влаштовано дах, не оформлено земельну ділянку, що зобов'язувало декларанта надати вказані вище документи (погодити містобудівні умови, оформити земельну ділянку).

Відтак, реєстрація вказаної вище декларації відповідачем проведено з порушенням вказаних вище норм».

Враховуючи такі обставини, встановлені судовим рішення, а також те, що Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області видано наказ, яким визнано такою, що втратила чинність декларація про початок виконання будівельних робіт від 18.02.2015 року за № ТП 62 на об'єкт «реконструкція магазину з добудовою даху» смт. Підволочинсь, вул. Шевченка, 8 (замовник - ОСОБА_10), проте 22.04.2015 року зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за № ТП 051 на цей самий об'єкт лише з зміною його найменування «реконструкція магазину», замовник - підприємець ОСОБА_10, скаржники вважали, що така реєстрація декларації проведена без усунення замовником порушень містобудівного законодавства, на які вказав суд апеляційної інстанції в наведеній вище ухвалі від 14.04.2016 року.

Так, скаржники, в тому числі позивачка, у скарзі від 04.10.2016 року, адресованій Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, вказали про наявність порушень Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466 (з змінами і доповненнями), та реєстрацію декларації без правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тобто з внесенням замовником завідомо неправдивих даних в декларацію про початок виконання будівельних робіт, що свідчать, на думку скаржників, про наявність підстав для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, поданої ОСОБА_10 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області 20.04.2015 року, та яка зареєстрована в Управління 22.04.2015 року за № ТП 51.

Ознайомившись з відповіддю на скаргу, надану відповідачем листом від 11.11.2016 року № 40-1019-1.13/2826-16, суд звертає увагу, що жодна обставина, яка зазначена скаржниками в скарзі не перевірялась, не вивчалась, на конкретно поставлені питання відповіді не надано. Відповідач надав формальну відписку, необґрунтовану відповідь, допустив неповноту з'ясування обставин та фактів, викладених у колективному зверненні, у тому числі позивачки, не вирішив питання, порушенні у зверненні, що свідчить про недотримання відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян» під час надання відповіді.

У відповіді взагалі не вирішеним залишилось питання, порушене заявниками у скарзі, у тому числі позивачкою, стосовно притягнення винних осіб (у разі наявності на те підстав) до відповідальності.

При цьому, суд зауважує, що рішення, прийняте за наслідками розгляду скарги, повинне бути обґрунтоване і мотивоване, ґрунтуватися на нормах чинного законодавства, при цьому, у разі визнання скарги такою, що підлягає задоволенню орган, який здійснив її розгляд зобов'язаний у межах своєї компетенції вжити належних заходів реагування з метою відновлення порушених прав заявника (заявників), а у випадку відсутності підстав для задоволення скарги навести мотиви та підстави такого рішення з посиланням на норми законодавства.

Вважаються вирішеними лише ті скарги, які розглянуті з дотриманням наведених вимог і по суті усіх поставлених у зверненні питань, прийнято обґрунтоване рішення та вжиті потрібні заходи щодо його виконання і заявника повідомлено про результати перевірки звернення і прийняте рішення.

Також суд зазначає, що в даному випадку суд має право і зобов'язаний перевірити дотримання адресатом звернення (суб'єктом владних повноважень) при відповіді на таке критеріїв, закріплених у частині третій статті 2 КАС України, зокрема, щодо її обґрунтованості, безсторонності (неупередженості), добросовісності, розсудливості, дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вона спрямована, своєчасності. Дискреційні повноваження та виключна компетенція державного органу при розгляді звернень громадян обмежується вимогами, встановленими Законом України «Про звернення громадян», щодо об'єктивної, всебічної і вчасної перевірки заяви чи скарги (стаття 19 Закону).

Розгляд звернень громадян, у тому числі скарг, потребує від суб'єкта владних повноважень здійснення повної, об'єктивної, на підставі усіх наявних і достовірних даних, з урахуванням усіх істотних обставин, ретельної перевірки викладених у скарзі доводів, кваліфіковано, неупереджено, оперативно, із з'ясуванням суті звернення і встановлення наявності або відсутності порушення прав заявника (заявників) з одночасним наведенням відповідних мотивів, висновків, що засновані на положеннях законодавства.

За таких обставин скаргу позивачки від 04.10.2016 року не можна вважати розглянутою у розумінні вищевказаних положень законодавства, а дії відповідача такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, в правовідносинах, що були предметом судового дослідження, діяв не на підставі та не в спосіб, що передбачені законами України, що є підставою для задоволення позову в частині зобов'язання Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області розглянути по суті скаргу ОСОБА_2 від 04.10.2016 року, яка була надіслана відповідачу 05.10.2016 року.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Положення частини першої статті 267 КАС України передбачають, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Тобто, з метою забезпечення повного, правильного і своєчасного виконання рішення суду передбачено повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за його виконанням.

Керуючись наданим правом, а не обов'язком, суд, за наслідками встановлених обставин та досліджених доказів, не вбачає необхідності використовувати право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Відтак, у задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до правил статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень. Оскільки позивачем згідно із квитанцією № 1_12 від 24.11.2016 року сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру про зобов'язання розглянути скаргу у розмірі 551,21 грн., суд присуджує на користь позивачки 551,21 грн. сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області розглянути скаргу ОСОБА_2 від 04.10.2016 року, яка була надіслана 05.10.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (оголошення вступної та резолютивної частини постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2017 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Чепенюк О.В.