Справа № 813/4785/15
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 січня 2017 року м. Київ К/800/1423/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги Кабінету Міністрів України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, Кабінету Міністрів України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, про визнання дії та бездіяльності протиправними та зобов'язання здійснення перерахунок заробітної плати,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив : визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Кабінет Міністрів України привести постанову Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до частини 1 статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 01 січня 2015 року та у відповідність до із Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд»; визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області провести перерахунок заробітної плати з 26 жовтня 2014 року по день прийняття рішення судом відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» і в подальшому нараховувати заробітну плату відповідно до цієї норми. Посилаючись на те, що працюючи на посаді судового розпорядника з 26 жовтня 2014 року отримував заробітну плату у меншому ніж належить розмірі, просив суд задовольнити позов.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року скасувовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо не приведення постанови від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції станом на 01 січня 2015 року та у відповідність із Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом, та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення позову. В решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Кабінет Міністрів України просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, зокрема, Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Регламенту Кабінету Міністрів України та постанову Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Вказує, що суд не дав належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосував нормативні акти, якими врегульоване питання прийняття рішень Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваних судових рішень видно, що частково задовольняючи позов в частині визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України, апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон № 1697-VII, яким внесено зміни до статті 144 Закону № 2453-VІ, зокрема передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

29 березня 2015 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідно до частини 1статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції від 29 березня 2015 року) розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Відповідно до частини 3 статті 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закон України «Про прокуратуру»та частини 3 статті 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції від 29 березня 2015 року) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, тобто 12 180,00 грн.

Таким чином, враховуючи положення частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII та частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції від 29 березня 2015 року, розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, мав становити не менше 3 654,00 грн, а розмір посадового окладу працівника апарату суду, віднесеного до 5 категорії посад державного службовця - 4 750,20 грн.

Підпунктом 2 пункту 13 перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінету Міністрів України встановлено у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінету Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Частиною 1 та частиною 3 статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Отже, у тримісячний строк з дня набрання чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», а саме з 28 березня 2015 року, Кабінет Міністрів України зобов'язаний привести Постанову №268 у відповідність до вимог вказаного Закону шляхом внесення відповідних змін до неї.

Разом з тим, всупереч підпункту 2 пункту 13 перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом, а саме до 28 червня 2015 року не привів Постанову № 268 у відповідність до Закону, оскільки посадові оклади працівників апарату місцевого суду залишились незмінними.

Водночас, за правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України», за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не приведення постанови від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність із Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом є протиправною, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук