Справа № 2а-4346/10/2570
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2010-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4346/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2010 р.

м.Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Кашпур О.В.

при секретарі - Косолаповій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання бездіяльності неправомірною, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.08.2010 року звернувся до суду з позовом до Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо непроведення фінансування (відшкодування) 42147,00 гривень перевищення витрат, проведених страхувальником - роботодавцем ФОП ОСОБА_1 над сумою нарахованих страхових внесків та інших платежів після отримання відповідачем звітів за формою Ф4-ФСС з ТВП та стягнути на його користь судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що пунктом. 6.9. Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду Соціального Страхування з тимчасової втрати працездатності передбачено, якщо витрати, проведені страхувальником-роботодавцем, за звітний квартал перевищують нараховану суму страхових внесків та інших платежів, то різниця між сумою витрат і сумою страхових внесків зараховується в рахунок сплати наступного кварталу. Якщо ж витрати не можуть бути покриті страховими внесками і в наступному кварталі, то сума перевищення, з урахуванням очікуваного результату в наступному кварталі, відшкодовується страхувальнику-роботодавцю органом реєстрації після одержання від нього звіту за формою ф4 ФСС з ТВП за минулий квартал. У зв'язку з перевищенням витрат, проведених страхувальником - роботодавцем, над сумою нарахованих страхових внесків та інших платежів за відповідачем виникла заборгованість в сумі 42147 гривень, яка була відображена позивачем у звітах Ф4-ФСС з ТВП. Виконавчою дирекцією Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було проведено позапланову перевірку правильності нарахування, перерахування, обліку та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ФОП ОСОБА_1 Згідно акту перевірки відповідачем не виявлено порушення в нарахуванні і сплаті страхових внесків та пені, обчисленні і виплаті допомоги, у здійсненні інших виплат за рахунок коштів Фонду; не відображено суми додатково нарахованих страхових внесків і пені, суми витрат, які не приймаються до заліку в рахунок страхових внесків чи належать до виплати застрахованим особам додатково. Таким чином позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо невідшкодування суми 42147,00 гривень є неправомірною.

Представник позивача в письмовому клопотанні просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі

Представник відповідача вимоги не визнав, пояснив, що позивачем безпідставно сплачено найманому працівнику премію у розмірі 3025,00 грн., і врахуванням цієї премії було обчислено середню заробітну плату, в звязку з чим допомога по вагітності та пологах по листку непрацездатності виданому ОСОБА_2 на період з 12.02.2009 року по 17.06.2009 року склала 42147,00 грн. Вказаний найманий працівник працювала на підприємстві 6 днів, згідно трудового договору мала отримувати 1000 грн. заробітної плати плюс премія від кількості перевезень, таким чином трудовим договором не визначено конкретну суму премії, що є обовязковим згідно чинного законодавства про працю. Розмір премії навіть суперечить «Положенню про преміювання» позивача, відповідно до якого розмір премії може бути від 2 до 10 мінімальних заробітних плат, однак виплачена позивачем премія не є кратною мінімальній заробітній платі. Зазначена премія була нарахована працівниці виходячи із незрозумілого її розміру при тому, що працівниця відпрацювала тільки 6 днів, за відсутності результатів роботи за місяць та без підтвердження результатів виконаних робіт, окремих замовлень, надання послуг тощо за відпрацьований час. За таких обставин вважає позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне:

Встановлено, що на підставі звернення ФОП ОСОБА_1 від 15.10.2009 про надання фінансування для відшкодування витрат на виплату допомоги по вагітності та пологах в сумі 42147,00грн. та звернення від 15.10.2009 №30 щодо проведення перевірки, керуючись ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», п.15.3 Інструкції про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду від 19.09.2001 №38 та доручення № 986 від 02.11.2009 року Чернігівською міською виконавчою дирекцією була проведена ревізія правильності нарахування, перерахування та використання коштів Фонду за період з 04.02.2009 року по 01.10.2009 рік.

За результатами перевірки було складено акт перевірки від 03.11.2009 року.

Перевіркою встановлено, що 04.02.2009 між позивачем та найманим працівником ОСОБА_2 був укладений та зареєстрований у Чернігівському міському центрі зайнятості трудовий договір, за яким працівника було прийнято на посаду диспетчера автомобільного транспорту, із встановленням заробітної плати в розмірі „1000,00 грн. + премія від кількості перевезень". Згідно наказу ФОП ОСОБА_1 №2 від 04.02.2009 року ОСОБА_2 прийнято на посаду диспетчера автомобільного транспорту з 04.02.2009 року, з оплатою 1000,00грн. на місяць. Згідно табелю обліку використання робочого часу за лютий 2009 року, найманий працівник відпрацювала 6 днів, за відпрацьовані дні працівнику нараховано заробітну плату в розмірі 300,00грн., а також нараховано премію в сумі 3025,00грн. згідно наказу №3 від 28.02.2009 року: „за якісне виконання своїх посадових обов'язків преміювати диспетчера автомобільного транспорту в сумі 3025,00грн.". Вищевказана премія була включена до виплат, з яких обчислюється середня заробітна плата, в зв'язку з чим допомога по вагітності та пологах по листку непрацездатності виданому ОСОБА_2 на період з 12.02.09 по 17.06.09 склала 42147,00грн.

Згідно ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтями 1,2 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

До структури заробітної плати включається:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів.

Пунктом 1.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 р. N 5 встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку за трудовим договором власник або вповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Таким чином істотною умовою трудового договору є оплата праці, яка безпосередньо визначаться в трудовому договорі, який є єдиною підставою визначення розміру та умов оплати праці. Оскільки премія є складовою заробітної плати, то вона підлягає врегулюванню сторонами при укладенні трудового договору, в ньому повинен бути визначений її чіткий конкретний розмір. Регулювання оплати праці суб'єктами підприємницької діяльності, шляхом видання наказів, положень та інших документів чинним законодавством не передбачено.

В трудовому договорі між позивачем та найманим працівником ОСОБА_2 розмір премії визначений в залежності від кількості перевезень, без зазначення її чіткого розміру.

Визначена позивачем сума премії працівнику не підтверджена обсягом виконаних робіт найманим працівником, взагалі не підтверджена жодним чином, її розмір не відповідає навіть внутрішньому положенню позивача «Про преміювання», згідно якого «розмір премії визначається в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати на момент виплати - від 2 до 10 мінімальних заробітних плат», 3025,00 грн. не є кратною сумою до мінімальної заробітної плати.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем неправомірно, з порушенням норм чинного законодавства про працю визначено суму премії найманому працівнику, таким чином з порушенням законодавство розраховано розмір середньої заробітної плати, та суму відшкодування за рахунок Фонду.

Крім того, в акті перевірки від 03.11.2009 року перевіряючим звернута увага, що найманому працівникові в трудовому договорі не розяснено права та обовязки під розпис; не визначено робоче місце; до перевірки не надані документи, які б підтверджували освіту найманого працівника, внаслідок чого неможливо встановити чи відповідає освіта найманого працівника вимогам даної посади; документів, які б підтверджували виконану роботу за 6 робочих днів також не надано, що свідчить про відсутність достовірного обліку виконуваної роботи.

Для підтвердження або спростування фактів викладених в акті перевірки, відповідач звернувся з відповідними листами від 03.11.2009 № 02-13/2139 та від 16.12.2009 №02-13/2465до Територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області в частині проведення перевірки додержання позивачем законодавства про працю.

ФОП ОСОБА_1 листами від 06.11.2009 №02-13/2188, від 20.01.10 №02-13/69 було повідомлено, що питання відшкодування дебіторської заборгованості буде розглянуто після отримання відповідей від контролюючих та правоохоронних органів.

Територіальна державна інспекція праці у Чернігівській області листом від 15.01.2010 за №53/03-1 повідомила відповідача, що перевірку додержання позивачем законодавства про працю провести неможливо.

З урахуванням таких обставин Чернігівська міська виконавча дирекція своїм листом від 17.03.2010 за №02-13/483 відмовила позивачу у відшкодуванні витрат за рахунок коштів Фонду.

Вищевикладені обставини підтверджують законність та обґрунтованість рішення відповідача про відмову у відшкодуванні витрат за рахунок коштів Фонду, тому в задоволенні вимог позивача про визнання бездіяльності відповідача щодо непроведення фінансування (відшкодування) 42147,00 гривень перевищення витрат, проведених страхувальником - роботодавцем ФОП ОСОБА_1 над сумою нарахованих страхових внесків та інших платежів після отримання відповідачем звітів за формою Ф4-ФСС з ТВП слід відмовити.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову виготовлено в повному обсязі 07.08.2010 року.

Суддя: О.В. Кашпур