Справа № 812/968/16
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - Чебанов Олександр Олегович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року справа № 812/968/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі № 812/968/16 за позовом Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області до Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення коштів за податковим боргом,-

ВСТАНОВИВ:

Рубіжанська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Луганській області (далі - позивач) звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточнень просила стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» податковий борг з орендної плати з юридичних осіб, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та з податку на прибуток на суму 179840,93 грн., з яких: з орендної плати з юридичних осіб по податковим деклараціям у сумі 8678,72 грн.; з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по податковим деклараціям у сумі 150748,38 грн.; з податку на прибуток по податковим деклараціям у сумі 20413,83 грн. (а.с. 3-5, 35-36).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі № 812/968/16 адміністративний позов було задоволено частково, внаслідок чого: стягнуто з розрахункових рахунків Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (, адреса: 92900, Луганська область, м. Кремінна,) відкритих у банках, обслуговуючих Дочірнє підприємство «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на користь Державного бюджету України кошти за податковим боргом з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 150748,38 грн. (сто п'ятдесят тисяч сімсот сорок вісім грн. 38 коп.) та з податку на прибуток у сумі 20413,83 грн. (двадцять тисяч чотириста тринадцять грн. 83 коп.); в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 134-137).

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення орендної плати за землю з юридичних осіб прийнята з порушенням норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 146-151).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

В частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується.

Спірним є стягнення з відповідача орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 8678,72 грн. (8540,44 грн. - основного платежу та пені - 138,28 грн.).

Дочірнє підприємство «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» є юридичною особою, зареєстроване за адресою: 92900, Луганська область, Кремінський район, м. Кремінна, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на податковому обліку в Рубіжанській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (а.с. 6-7).

ДП «Санаторій «Озерний» подано до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області податкові декларації з орендної плати за землю № від 12.05.2015 з щомісячною сумою платежу 1003,98 грн. за 2015 рік та № від 09.02.2016 з щомісячною сумою платежу 1547,94 грн. за 2016 рік (а.с. 13-16).

З розрахунку вбачається, що заборгованість у сумі 8678,72 грн. (8540,44 грн. - основного платежу, 138,28 грн. - пені) утворилась в результаті несплати орендної плати за землю за період з січня 2016 по липень 2016 року зі строком сплати до 30.08.2016 (а.с. 38).

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб по податковим деклараціям у сумі 8678,72 грн., суд першої інстанції зазначив наступне.

Оскільки ДП «Санаторій «Озерний» зареєстровано у м. Кремінна, та здійснює господарську діяльність на території м. Кремінна, тобто, на території, на якій, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р здійснювалася антитерористична операція, суд вважає, що позивач в силу статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII був звільнений від плати за користування земельними ділянками.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно вимог п.п. 14.1.175 цієї статті податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормою пункту 287.3 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

На виконання Закону № 1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Статтею 6 Закону № 1669-VII (в редакції, чинній у спірний період) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Однак, порядок звільнення від сплати за використання земельними ділянками наведеною нормою не визначений.

Згідно до частини 3 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

У відповідності до вимог п.п. 30.1. 30.2, 30.3. 30.3 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

За приписами п.30.4 наведеної норми платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

У відповідності до п.30.9 цієї статті податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що використання податкової пільги є правом платника податків, а не його обов'язком.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 30.12.2013 року № 865 затверджено форму податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), зокрема додаток 2 «Відомості про пільги на земельний податок з наявних площ земельних ділянок».

Форма податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2015 року № 560, також містить в собі графи щодо пільг, у яких зазначається розмір пільги відповідно до законодавства та/або рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яким пільгу надано.

Колегія суддів вважає, що наведені норми ПК України не суперечать Закону України № 1669-VII, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Санаторій «Озерний» подано до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області податкові декларації з орендної плати за землю № від 12.05.2015 з щомісячною сумою платежу 1003,98 грн. за 2015 рік та № від 09.02.2016 з щомісячною сумою платежу 1547,94 грн. за 2016 рік (а.с. 13-16).

У п.56.11 ст. 56 ПК України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Доказів подання уточнюючого розрахунку про зменшення задекларованої суми податкового зобов'язання позивачем не надано.

Відповідно до вимог п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами п.37.3 ст. 37 ПК України підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження припинення спірного податкового обов'язку щодо сплати земельного податку, у встановлений законом спосіб.

Отже, з урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов'язання набула статусу податкового боргу, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність законних підстав для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за землю у розмірі 8678,72 грн.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органом, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

У справах про стягнення боргу предметом доказування мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, встановлення факту його сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо, в тому числі, якщо рішення, за яким такий борг стягується не було скасовано, а отже є чинним, борг не сплачено самостійно, то він підлягає стягненню у судовому порядку.

Таким чином, відповідач маючи право на пільгу по сплаті орендної плати на землю, як платник що знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, не скористався нею, звітував до податкового органу за повною ставкою за 2015, 2016 роки. Оскільки самостійно відповідачем не було погашено податковий борг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності стягнення з Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» податкового боргу з земельного податку в розмірі 8678,72 грн.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі № 812/968/16 - задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року у справі № 812/968/16 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області до Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення коштів за податковим боргом - задовольнити.

Стягнути з розрахункових рахунків Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (, адреса: 92900, Луганська область, м. Кремінна,) відкритих у банках, обслуговуючих Дочірнє підприємство «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на користь Державного бюджету України кошти за податковим боргом з орендної плати з юридичних осіб у сумі 8678,72 грн. (вісім тисяч шістсот сімдесят вісім грн. 72 коп.), з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 150748,38 грн. (сто п'ятдесят тисяч сімсот сорок вісім грн. 38 коп.) та з податку на прибуток у сумі 20413,83 грн. (двадцять тисяч чотириста тринадцять грн. 83 коп.).

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Постанова прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов