Справа № 804/6699/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 р. Справа № 804/6699/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з результатами перевірки, вважає, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення платником податків порушень законодавства, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях.
У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що оскаржуване податкові повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України. У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у запереченнях на позов, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2014 року по 30.06.2016 року.
За результатом перевірки складено акт № 487/04/36-14- 03-30155197 від 07.09.2016 року, у висновках якого встановлено порушення позивачем п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті в бюджет, на суму 382 397,94 грн.; п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України в частині не нарахування податку на додану вартість на «умовний продаж» кварциту фракції 2-5 мм в кількості 29 669,22 грн., який виявлено та зафіксовано в протоколі засідання центральної інвентаризаційної комісії, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 354 131,81 грн., в т.ч. за вересень 2014 року в сумі 354 131,81 грн.
Податкове повідомлення-рішення про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств відповідачем не виносилось.
Як вбачається з акту перевірки, висновок щодо порушень позивачем податкового законодавства обґрунтований тим, що в протоколі засідання центральної інвентаризаційної комісії товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» від 18.09.2014 року встановлена нестача кварциту фракції 2-5 мм в кількості 29 669,22 т, у той час як в податковій накладній № 60 від 19.09.2014 року, яка виписана на вартість встановленої нестачі товарів на підставі пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України і стала підставою для віднесення суми податку на додану вартість, нарахованих на вартість встановленої нестачі, до податкових зобовязань з податку на додану вартість за відповідний період, і зазначена назва товару «Щебінь кварцитовий фр 2-5».
Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» здійснює видобування корисної копалини кварцити для використання в металургії (виробництво динасових виробів, феросплавів) та для будівельного щебеню на підставі ліцензії Міністерства екології та природних ресурсів України № 2942 від 28.02.2003 року та спеціального дозволу Державної служби геології та надр України № 2942 від 28.02.2003 року, які діють до 23.02.2023 року.
На підставі наказу № 22 від 02.06.2014 року на підприємстві позивача була проведена позапланова повна інвентаризація активів та зобовязань підприємства, за результатами якої складено протокол засідання центральної інвентаризаційної комісії від 18.09.2014 року та була встановлена нестача готової продукції - кварциту фракції 2-5 мм вагою 29 669,22 т.
При виявленні нестачі товару позивачем була виписана податкова накладна № 60 від 19.09.2014 року на вартість такого товару, на підставі якої сума податку на додану вартість в розмірі 354 061,09 грн. була включена до складу податкових зобовязань з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» у вересні 2014 року.
У вказаній податковій накладній найменування товару було зазначене як щебінь кварцитовий фракції 2-5.
В акті перевірки відповідач доходить висновку, що кварцит та щебінь - це два різних види продукції, які отримує підприємство при добуванні та переробці кварциту, внаслідок чого робить висновок про те, що в порушення пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, позивачем не нараховано податок на додану вартість на «умовний продаж» кварциту фракції 2-5 мм.
Однак суд не погоджується з викладеною позицією контролюючого органу, оскільки наведений висновок носить виключно формальний характер та обґрунтований лише посиланням на протокол засідання центральної інвентаризаційної комісії, дані податкової накладної № 60 від 19.09.2014 року, які містять різну назву цього товару, та даними «Вікіпедії» без встановлення фактичної відмінності продукції.
Вказані Технічні умови введені в дію з 27.12.2011 року та визначають кварцит як гірську породу, яка складається переважно з кварцу та являє собою продукт метаморфізму (змін) піщанику.
відповідності продукція товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» (кварцит) відповідає продукції щебінь фракції 2- 5 мм.
Вимоги до будівельного щебеню з гірських порід, в тому числі кварциту, встановлені ДСТУ Б В.2.7-75-98 «Будівельні матеріали. Щебінь та гравій щільні природні для будівельних матеріалів, виробів, конструкцій і робіт. Технічні умови», в пункті 3.2 якого щебінь визначено як крупний заповнювач, який отримується дробленням гірських порід, гравію та валунів, вскришних і вміщуючих порід або відходів підприємств з переробки руд та неметалевих копалин інших галузей промисловості з наступним розсівом продуктів дроблення.
Пункт 4.2.2 ДСТУ Б В.2.7-75-98 передбачає можливість за узгодженням виробника зі споживачем виробляти крупний заповнювач будь-якого іншого зернового складу, ніж фракцій 5-80 мм.
На щебінь щільний природній для будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та робіт, фракцій, в т.ч. 2-5 мм, позивачем отриманий сертифікат відповідності ТОВ «НПП Міжнародні стандарти і системи» № UA.PN.060.0171-16.
Технологічним регламентом переробки кварцитів на феросплави, динас та щебінь Васильківського кварцитового карєру, який затверджений генеральним директором товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» та погоджений головним державним інспектором Криворізького Держнаглядохоронпраці в Дніпропетровській області у 2007 році, технологічний комплекс ТОВ «Кварцит ДМ» призначений для раціональної переробки кварцитів та отримання різних видів товарної продукції та, перед усім, фракцій для використання у феросплавній промисловості та виробництві динасу, а також щебінь для будівництва та фільтрувальні піски.
Відповідно до визначення терміну «щебінь», що взято з сайту «Вікіпедія» та зазначено в акті перевірки: «щебінь неорганічний зернистий сипучий матеріал із зернами крутістю понад 5 мм, який одержується шляхом дроблення гірських порід, гравію і валунів, - а також попутньо добутих розкривних і вмісних порід.
Крім вищезазначеного, на даному сайті міститься наступна інформація про його виробництво та застосування: « загальна технологія виробництва щебеню включає видобуток сировини звичайно із застосуванням буропідривних робіт в кар'єрі, транспортування від кар'єру до бункерів дробильно-сортувальних заводів, дроблення (від двох до чотирьох стадій), декілька стадій грохочення і, при необхідності, видалення надмірної кількості пилоподібних і глинистих частинок, промивку на грохотах або в спец. апаратах зневоднення і складування», «Родовища різноманітних гірських порід, які використовують для виробництва бутового каменю і щебеню, відомі в усіх геоструктурних регіонах України. В основному їх розвідані запаси представлені виверженими і метаморфічними породами: гранітами, гранодіоритами, андезитами, габро, кристалічними сланцями, кварцитами та ін.»
Щодо використання кварциту на сайті «Вікіпедія» міститься інформація, що він, зокрема, використовується у металургії для виробництва феросплавів, динасових виробів, різноманітних вогнетривких виробів, різноманітних футеровок; для будівництва доріг та залізничних шляхів у формі щебеню для баластного шару доріг та верхніх шарів покриття як бутовий камінь для обсипки фундаментів доріг та під час будівництва та ремонту.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» здійснює видобування кварцитів, які внаслідок їх подрібнення утворюють готову продукцію різних фракцій.
Згідно з Технологічним регламентом на підприємстві позивача є три комплекси переробки кварциту, які потрібні для переробки кварцитів: дробильно-сортувальна лінія, промивочно-сортувальна лінія, дослідно-промислова дробильно-сортувальна лінія.
Таким чином, на підприємстві виробляється лише один вид продукту фракції 2-5, який може бути названий по різному в залежності від напрямку його подальшого використання.
Як пояснили представники позивача у судовому засіданні, кварцит фракції 2-5 і щебінь кварцитовий фракції 2-5 є однією і тією самою продукцією з тими самими фізичними та хімічними характеристиками, яка виробляється підприємством, про що позивачем було повідомлено перевіряючих у відповіді на запит № 4 від 26.08.2016 року.
Так, для цілей реалізації продукція має комерційну назву або кварцит фракції 2-5 мм, або щебінь для будівельних матеріалів фракції 2-5 в залежності від напрямку його подальшого використання. Зокрема, назва «Щебінь кварцитовий фр 2-5» використовується для постачання споживачам продукції у випадку її подальшого використання у будівництві. Натомість, назва «Кварцит фр 2-5» використовується для постачання споживачам у випадку її подальшого використання для виробництва динасових виробів та феросплавів.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що «Щебінь кварцитовий фр 2-5» та «Кварцит фр 2-5» є однією і тією самою продукцією, із одними характеристиками, вироблена одним способом, яка лише має різну комерційну назву в залежності від напряму використання.
Кварцит фракції 2-5 мм, який зазначено у протоколі інвентаризаційної комісії від 18.09.2014 року, є назвою корисної копалини із зазначенням її фракції (технологія виробництва якого цілком співпадає вказаному на сайті виробництву щебеню), та цілком відповідає визначенню щебеню, що доводить, що «кварцит фракції 2-5» і «щебінь кварцитовий фракції 2-5» в умовах товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» є однією і тією самою продукцією з тими самими фізичними та хімічними показниками.
Судом відхиляються посилання податкового органу на прейскурант продукції, що випускає підприємство позивача, оскільки в прайсі, який надавався до перевірки, встановлена однакова ціна на товар незалежно від його комерційної назви. Таким чином, наявність різних назв одного і того самого товару у документах обліку та комерційних документах жодним чином не впливає на бухгалтерський та податковий облік товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ».
У відповідності до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент складення протоколу засідання центральної інвентаризаційної комісії від 18.09.2014 року) платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарі діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.
З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в податковій накладній № 60 від 19.09.2014 року позивач відобразив результати нестачі за Протоколом засідання центральної інвентаризаційної комісії від 18.09.2014 року.
Вказана податкова накладна № 60 від 19.09.2014 року містить відмітку про тип причини її складання - 13. Відповідно до пункту 10 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів України від 14.01.2014 року №10 (на підставі якого складалася спірна податкова накладна), тип причини складання податкової накладної «13» зазначається у випадку використання виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності.
В декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» нарахувало податкові зобовязання з податку на додану вартість, виходячи з балансової вартості кварциту фракції 2-5 мм, що підтверджується належними доказами, а тому у позивача відсутні правові підстави для повторного включення до складу податкових зобовязань з податку на додану вартість тієї самої суми податку.
При цьому в податковій декларації не зазначено, що податкові зобовязання були нараховані підприємством внаслідок нестачі саме щебеню кварцитового фракції 2-5 мм, а вказана загальна сума податкового зобовязання з податку на додану вартість, нарахованого внаслідок нестачі, а тому твердження відповідача про те, що податкові зобовязання нараховані невірно, оскільки нараховані не за тим товаром, не підтверджуються даними податкової звітності, в якій саме і відбувається таке нарахування.
Відповідачем не надано жодних обґрунтувань того, що під час виготовлення кварциту фракції 2-5 мм суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту. Також акт перевірки не містить жодних посилань на конкретні операції, підтверджені конкретними податковими накладними та первинними документами, під час здійснення яких на вартість кварциту фракції 2-5 мм був нарахований податок на додану вартість, що відображено у конкретній податковій декларації у складі податкового кредиту.
Твердження відповідача про те, що кварцит та щебінь - це два різних види продукції, є необґрунтованим, оскільки відмінність цих продуктів має бути доведена не посиланням на різну назву позиції у протоколі засідання центральної інвентаризаційної комісії та податковій накладній, а доказами, які б свідчили про наявну відмінність між цими товарами, а саме відмінність фізичних та хімічних характеристик, інших властивостей.
Суд зауважує, що зазначення різних назв одного і того самого товару в протоколі та податковій накладній не може бути підставою для подвійного нарахування податкового зобовязання.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити у повному обсязі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит ДМ» судові витрати у розмірі 7 967,97 грн. (сім тисяч девятсот шістдесят сім гривень 97 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1