Справа № 826/3460/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

25 січня 2017 року № 826/3460/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до 1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича
провизнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про:

1. визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича при розгляді заяв ОСОБА_1 про включення його до Загального реєстру вкладників та Переліку вкладників, який має право на відшкодування коштів за вкладом зі сплатою процентів за договором банківського вкладу (депозиту) №4895 від 02.04.2014 в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк»;

2. зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити ОСОБА_1 в Перелік вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладом, та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) №4895 від 02.04.2014, із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню;

3. зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 в Загальний реєстр вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) №4895 від 02.04.2014.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб безпідставно не включено до Загального реєстру, а уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадировим Владиславом Володимировичем - до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу (депозиту) №4895 від 02.04.2014 ОСОБА_1.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проти позову заперечив, обґрунтовуючи тим, що законодавством не покладено обов'язку на Фонд враховувати під час формування Загального реєстру вкладників будь-якої іншої інформації, окрім зазначеної у складеному уповноваженою особою Фонду та переданому до Фонду Переліку вкладників, а тому єдиною підставою для включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», є лише наявність Позивача саме у відповідному Переліку вкладників або у наданій уповноваженою особою Фонду додатковій інформації стосовно такого вкладника.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович заперечень проти позову до суду не подавав, вимог ухвал суду від 09.03.2016 не виконав, як і не забезпечив явку свого представника у судове засідання.

Відповідно до положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд перейшов до письмового провадження по справі та надав сторонам час для подання додаткових документів та пояснень по справі.

Розглянувши наявні в матеріалах докази та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.2014 між ОСОБА_1 (Вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Банк) укладений договір №4895 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий з любов'ю on-line» у гривнях, відповідно до якого сума вкладу складає 80 000,00 гривень (пункт 1.2), що залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний у пункті 1.6 даного договору, та по 07.04.2015 включно. При цьому згідно із пунктом 1.6. даного договору Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2.

Також, 03.04.2014 р. між ОСОБА_1 (Вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Банк) укладена додаткова угода №1 до договору №4895 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий з любов'ю on-line» у гривнях, відповідно до якої сторони домовились викласти пункт 1.4 вказаного договору в наступній редакції: « 1.4. Процентна ставка на суму вкладу становить 25 процентів річних.».

Окрім того, за даними доданої до позовної заяви виписки по особовому рахунку НОМЕР_2, виданої начальником Київського відділення №16 АТ «Дельта Банк», 02.04.2014 грошові кошти у розмірі 80 000,00 гривень були залучені від ОСОБА_1 на депозит згідно із договором №4895 в межах Банку через систему myDelta.

Поряд із цим, як вбачається з опублікованих на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (www.fg.gov.ua) оголошень, з 03.03.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно із яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича. Тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015включно.

Між тим, 08.04.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб також було прийняте рішення №71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», у відповідності до якого тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно.

У той же час, у своєму оголошенні від 17.07.2015 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив про здійснення з 20.07.2015 ПАТ «Дельта Банк» виплат коштів вкладникам АТ «Дельта Банк» за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 30.04.2015 р. включно, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати вкладникам здійснюються в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку, але не більше 200 тисяч гривень.

При цьому, оголошенням від 05.08.2015 повідомлено про те, що з метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АТ «Дельта Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 03.08.2015 №147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича до 02.10.2015 включно.

Разом із тим, згідно із опублікованим оголошенням від 14.09.2015 у зв'язку з закінченням 02.10.2015 р. терміну дії тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» та з огляду на необхідність завершення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб повного технологічного циклу формування переліку вкладників, які мають право на отримання коштів в рамках гарантованої суми відшкодування, 15.09.2015 будуть призупинені виплати коштів вкладникам АТ «Дельта Банк» через відділення АТ «ОЩАДБАНК», АБ «УКРГАЗБАНК», АТ «УКРЕКСІМБАНК», ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК».

Поряд із цим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно із яким вирішено розпочати процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб провідного професіонала з питань процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича, строком на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

У відповідності до викладеної в оголошенні від 07.10.2015 інформації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», з 08.10.2015 розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку за Загальним реєстром (не залежно від часу закінчення строку депозитного договору). Для отримання коштів вкладники ПАТ «Дельта Банк» з 08.10.2015 до 18.11.2015 включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: АТ «ОЩАДБАНК», АТ «УКРЕКСІМБАНК», АБ «УКРГАЗБАНК». Виплати відшкодувань вкладникам здійснюватимуться в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше 200 тисяч гривень. Відшкодування вкладникам АТ «Дельта Банк», які з будь-яких причин не звернуться до банку-агенту Фонду у період з 08.10.2015 до 18.11.2015, здійснюватимуться за результатами розгляду їх індивідуальних письмових звернень на адресу Фонду до дня внесення запису про ліквідацію банку як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.

Так, за твердженнями ОСОБА_1, при зверненні до відділення АТ «ОЩАДБАНК» з метою отримання коштів за укладеним договором №4895 від 02.04.2014 банківського вкладу (депозиту) із ПАТ «Дельта Банк», термін дії якого закінчився 07.04.2015, йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю Позивача у списках виплат, про що також свідчить подана останнім до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заява від 30.10.2015 з вимогою вирішення питання щодо здійснення виплат гарантованої суми коштів як вкладнику АТ «Дельта Банк» за відповідним договором банківського вкладу.

На вказану вище заяву Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у своєму листі від 10.12.2015 №24-036-51934/15 надав відповідь про те, що з питань розміру суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду або включення до переліку вкладників на отримання відшкодування ОСОБА_1 слід звернутись до уповноваженої особи Фонду, оскільки згідно із частиною першою статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» саме уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Водночас, аналогічна відповідь була надана Фондом у листі від 12.02.2016 №37-036-8459/16 на заяви Позивача від 22.01.2016 щодо повідомлення інформації про включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу (депозиту) №4895 від 02.04.2014, із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню, а також про виплату йому гарантованої суми відшкодування за вказаним банківських вкладом.

Окрім того, 22.01.2016 ОСОБА_1 звернувся також до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича із заявою про надання інформації щодо включення його до Переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) №4895 від 02.04.2014, із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню, (або інформації щодо відповідних підстав невключення його до такого Переліку), а також про подання уповноваженою особою до Фонду інформації щодо Позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

27.01.2016 Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на заяву Позивача від 22.01.2016 надана відповідь у листі за вих. №05-3227231 про те що, інформацію щодо договорів, у тому числі за укладеним між ОСОБА_1 та Банком договором банківського вкладу (депозиту) №4895 від 02.04.2014 на індивідуальній основі, не включено до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у відповідності до пункту 7 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно із цим, вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси як вкладника порушеними, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд вважає за необхідне висловитись стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, згідно з якої на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, а спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Поряд із цим, зазначена правова норма одночасно передбачає, що суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, висновок Верховного Суду України у вище вказаних постановах зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вище зазначені спірні правовідносини, які регулюються нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, належить вирішувати у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Проте, суд вказує, що застосування норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у контексті спірних правовідносин є помилковим, виходячи з такого.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність визначена також частиною 1 вказаного Закону як неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

З наведеного слідує, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку Господарського процессуального кодексу України.

Разом з тим, частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Суд звертає увагу на те, що у даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який містить у собі спеціальні норми, якими, у свою чергу, врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (стаття 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Системний аналіз вказаних положень, дає підстави суду дійти до висновку, що у даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури, передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки, зокрема, у силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство у суді господарської юрисдикції.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким, у свою чергу, не передбачено порушення справи про банкрутство у суді господарської юрисдикції, а тому у спірних правовідносинах приписи Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» застосуванню не підлягають.

Окремо, суд звертає увагу на пункт 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до якого адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказані висновки кореспондуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.04.2016 у справі №К/800/21063/15, №К/800/21185-15 (ЄДРСР №57283527), та позицією Київського апеляційного адміністративного суду, викладену в ухвалах від 13.07.2016 у справі №826/5998/16 та від 13.07.2016 у справі №810/968/16 (ЄДРСР №58952538).

Враховуючи наведене в сукупності, а також з метою дотримання положень статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 16.02.2016 р. у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, та вирішення даної справи у порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Розділом V Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16.07.2015 N629-VIII, визначені гарантії Фонду та заходи щодо здійснення відшкодування коштів за вкладами.

Так, відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Разом із ти, за вимогами частини другої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Окрім того, згідно із частиною шостою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений нормами статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у частині першої якої зазначено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Відповідно до частин другої-четвертої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина п'ята статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Окрім того, частиною шостою статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» також передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

За умовами статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своєму офіційному веб-сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Водночас, порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду, визначається розробленим відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860.

Так, діяльність уповноваженої особи Фонду при здійсненні відшкодувань коштів за вкладами визначається розділом ІІІ Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Відповідно до пунктів 2-3 розділу ІІІ Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Поряд із цим, згідно із пунктом 4 розділу ІІІ Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

У пункті 6 розділу ІІІ Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами визначено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У той же час, вимоги щодо діяльності Фонду при здійсненні відшкодування коштів за вкладами визначені у розділі IV Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Положення Фонд завантажує поданий уповноваженою особою Фонду Перелік до програмно-апаратного комплексу Фонду та здійснює його перевірку в частині:

ь невключення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку, становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку;

ь невключення до Переліку інформації про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом;

ь відсутності в Переліку більше одного запису по одному вкладнику;

ь наявності всіх необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника;

ь коректності реквізитів вкладника.

Згідно із пунктом 2 розділу IV Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пункт 4 розділу ІV Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами).

Пунктом 9 розділу ІV Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами передбачено, що для отримання коштів вкладник або інша особа (представник, спадкоємець тощо) звертається до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування. Рекомендована форма заяви наведена в додатку 13 до цього Положення.

Таким чином, системний аналіз наведених норм законодавства вказує, що здійснення відшкодувань коштів за вкладами включає наступні етапи, а саме:

· І-й етап - формування уповноваженою особою Фонду та подання до Фонду Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а також переліків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, та Переліку осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку;

· ІІ-й етап - перевірка Фондом поданого уповноваженою особою Фонду Переліку в частині, зокрема, невключення до Переліку інформації про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом, та складання на його підставі Загального Реєстру, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

· ІІІ-й етап - затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Отже, з контексту даних норм права в сукупності вбачається, що Перелік, який складається уповноваженою особою, та Загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом.

При цьому, враховуючи зазначені вище норми законодавства, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами опісля прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а Фонд, у свою чергу, гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом та відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами лише у виключних випадках, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, з огляду на зміст листа ПАТ «Дельта Банк» за вих. №05-3227231 від 27.01.2016 судом встановлено, що на виконання частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав встановлених законом, за результатами якої виявлено договір банківського вкладу №4895 «Найкращий з любов'ю on-line» від 02.04.2014, укладений між ОСОБА_1 та Банком на індивідуальній основі, а тому, посилаючись на пункт 7 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності пов'язаних із банком осіб» від 02.03.2015 №218-VIII, що діяла з 08.03.2015 до внесення змін до статті38 Закону згідно із Законом України від 16.07.2015 N629-VIII), його як вкладника за договором банківського вкладу не включено до Переліку вкладників.

Оцінюючи підстави для невключення позивача до переліку вкладників, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

При цьому, у відповідності до пункту 1 частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Між тим, слід зазначити, що у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності пов'язаних із банком осіб» від 02.03.2015 №218-VIII (що діяла з 08.03.2015 до внесення змін до ст.38 Закону згідно із Законом України від 16.07.2015 N629-VIII) наведені повноваження покладалися виключно на уповноважену особу Фонду.

Таким чином, аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави стверджувати про наявність обов'язку у Фонду або уповноваженої особи щодо здійснення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. При цьому, підстави нікчемності правочинів є вичерпними, а порядок їх встановлення визначені нормативно-правовими актами Фонду.

Так, як було зазначено вище, за результатами проведеної на підставі частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірки уповноваженою особою виявлено договір банківського вкладу №4895 «Найкращий з любов'ю on-line» від 02.04.2014, укладений між ОСОБА_1 та Банком на індивідуальній основі, а тому, посилаючись на пункт 7 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», його, як вкладника за договором банківського вкладу, не включено до Переліку вкладників.

Водночас, відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку.

Поряд із цим, згідно із пунктом 53 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами, - кошти, розміщені фізичною особою на вклад: що не відповідає умовам публічного договору; за договором, укладеним на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», за рішенням окремих посадових осіб банку та/або органів управління банку, не наділених повноваженнями щодо встановлення таких умов.

Разом із тим, статтею 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Банк зобов'язаний подавати Національному банку України інформацію про пов'язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов'язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв'язків із банком. Про таке рішення Національний банк України не пізніше наступного робочого дня повідомляє відповідний банк. У такому разі особа вважається пов'язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком не доведе протилежного.

Угоди, що здійснюються з пов'язаними з банком особами, не можуть передбачати умови, що не є поточними ринковими умовами.

Угоди, укладені банком із пов'язаними з банком особами на умовах, що не є поточними ринковими умовами, визнаються недійсними з моменту їх укладення.

Поточними ринковими умовами не вважаються, зокрема: 1) прийняття меншого забезпечення виконання зобов'язань, ніж вимагається від інших клієнтів; 2) придбання у пов'язаної з банком особи майна низької якості чи за завищеною ціною; 3) здійснення інвестиції в цінні папери пов'язаної з банком особи, яку банк не здійснив би в інше підприємство; 4) оплата товарів і послуг пов'язаної з банком особи за цінами вищими, ніж звичайні, або за таких обставин, коли такі самі товари і послуги іншої особи взагалі не були б придбані; 5) продаж пов'язаній з банком особі майна за вартістю, що є нижчою, ніж та, яку банк отримав би від продажу такого майна іншій особі; 6) нарахування відсотків та комісійних за послугами, наданими банком пов'язаним із банком особам, які є меншими, ніж звичайні; 7) нарахування відсотків за вкладами (депозитами), залученими банком від пов'язаних із банком осіб, які є більшими, ніж звичайні.

Також, відповідно до пункту 2 частини другої, частини третьої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у статі 204 Цивільного кодексу України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Тобто, Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником.

Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у постанові від 12.01.2016 №К/800/46158/15, від 21.01.2016 №К/800/28390/15, від 09.02.2016 №К/800/36215/15.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Оскільки відповідачами не надано належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 норм законодавства при укладанні договору банківського вкладу та отриманні коштів на свій вкладний рахунок, висновки уповноваженої особи Фонду про нікчемність договору банківського вкладу №4895 «Найкращий з любов'ю on-line» від 02.04.2014, укладеного Позивачем із Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», є необґрунтованими.

Також, під час судового розгляду справи уповноваженою особою Фонду не наведено суду доказів, що банківський вклад Позивача підпадає під ознаки правочинів, визначених частиною четвертою статті 26 або частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З наведеного слідує висновок, що за відсутності підстав нікчемності правочину уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович був зобов'язаний надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо вкладника ОСОБА_1 стосовно якої необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому, враховуючи наявність обов'язку в уповноваженої особи щодо здійснення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича при розгляді заяв ОСОБА_1 про включення його до Загального реєстру вкладників та до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як наслідок, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчинити дії по відношенню до Позивача, як таких, що спрямовані на майбутній захист прав, свобод та інтересів Позивача, які на час розгляду справи не були порушені.

Зокрема, суд зважає на те, що інформація про позивача до переліку вкладників внесена не була, а Фонду додаткова інформація про позивача уповноваженою особою Фонду не надавалась, у суду відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимоги про зобов'язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

Суд також зазначає, що на час розгляду справи та прийняття у ній судового рішення по суті відносини між позивачем та Фондом відсутні, права та законні інтереси позивача Фондом не порушено, що, за переконанням суду, також свідчить про відсутність підстав для зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчинити певні дії щодо позивача.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича при розгляді заяв ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) про включення його до Переліку вкладників, який має право на відшкодування коштів за вкладом зі сплатою процентів за договором банківського вкладу (депозиту) №4895 від 02.04.2014 в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича включити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) в Перелік вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладом, та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) №4895 від 02.04.2014, із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.