Справа № 826/9299/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9299/15 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві - Червінської Любові Володимирівни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, третя особа: Реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції Київської області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, третя особа: Реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції Київської області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві безпідставно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки нерухоме майно, що якого прийнято останні, не належить позивачу на праві приватної власності.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2016 року задоволено вказаний позов частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 18.12.2014 року №3901-17, №3902-17, №3903-17, №3904-17, №3905-17, №3906-17, №3907-17, №3908-17, №3909-17, №3910-17, №3911-17, №3912-17, №3913-17, №3914-17, №3915-17, №3916-17, №3917-17, №3918-17, №3919-17, №3920-17, №3921-17, №3922-17, №3923-17, №3924-17, №3925-17, №3926-17, №3927-17, №3928-17, №3935-17, №3936-17, №3937-17, №3938-17, №3939-17, №3940-17, №3941-17, №3942-17, №3943-17, №3944-17, №3945-17, №3946-17, №3947-17, №3948-17, №3949-17, №3950-17, №3951-17, №3952-17, №3953-17, №3954-17, №3955-17, №3956-17, №3957-17, №3958-17, №3959-17, №3960-17, №3961-17, №3962-17, №3963-17, №3964-17, №3965-17, №3966-17, №3967-17, №3968-17, №3969-17, №3970-17, №3971-17, №3972-17, №3973-17, №3987-17, №3988-17, №3989-17, №3990-17, №3991-17, №3992-17, №3993-17, №3994-17, №3995-17, №3996-17, №3997-17, №3998-17, №3999-17, №4000-17, №4001-17, №4002-17, №4003-17, №4004-17, №4005-17, №4006-17, №4007-17, №4008-17, №4009-17, №4010-17, №4011-17, №4012-17, №4013-17. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Державної податкової інспекції в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві - Червінська Любов Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, прийнято податкові повідомлення-рішення від 18.12.2014 року №3901-17, №3902-17, №3903-17, №3904-17, №3905-17, №3906-17, №3907-17, №3908-17, №3909-17, №3910-17, №3911-17, №3912-17, №3913-17, №3914-17, №3915-17, №3916-17, №3917-17, №3918-17, №3919-17, №3920-17, №3921-17, №3922-17, №3923-17, №3924-17, №3925-17, №3926-17, №3927-17, №3928-17, №3935-17, №3936-17, №3937-17, №3938-17, №3939-17, №3940-17, №3941-17, №3942-17, №3943-17, №3944-17, №3945-17, №3946-17, №3947-17, №3948-17, №3949-17, №3950-17, №3951-17, №3952-17, №3953-17, №3954-17, №3955-17, №3956-17, №3957-17, №3958-17, №3959-17, №3960-17, №3961-17, №3962-17, №3963-17, №3964-17, №3965-17, №3966-17, №3967-17, №3968-17, №3969-17, №3970-17, №3971-17, №3972-17, №3973-17, №3987-17, №3988-17, №3989-17, №3990-17, №3991-17, №3992-17, №3993-17, №3994-17, №3995-17, №3996-17, №3997-17, №3998-17, №3999-17, №4000-17, №4001-17, №4002-17, №4003-17, №4004-17, №4005-17, №4006-17, №4007-17, №4008-17, №4009-17, №4010-17, №4011-17, №4012-17, №4013-17, якими визначено ОСОБА_3 суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень стало те, що у контролюючого органу наявна інформація про наявність у ОСОБА_3 на праві власності таких об'єктів нерухомого майна: квартир № 1-3, 5-9, 11, 12, 14, 15, 18-23, 25-34, 36-38, 41, 42, 44, 45, 47-55 в будинку № АДРЕСА_1; квартир № 7, 13, 14, 17, 18, 20, 22-25, 28, 36, 37,40, 41, 43, 47, 48, 50-52 в будинку АДРЕСА_2; квартир № 1-3, 7, 9-12, 16, 17, 19, 23-26, 28-30, 32, 33, 38-40, 42-44, 52-54 в будинку № АДРЕСА_3, а також квартири АДРЕСА_1, сумарна житлова площа яких становить 1940,1 кв.м.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, визначений положенням статті 265 Податкового кодексу України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Платниками вказаного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової нерухомості (підпункт 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України).

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 265.2.1 пункту 265.2 статті 265 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 265.3.1 пункту 265.3 статті 265 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно (підпункт 265.3.2 пункту 265.3 статті 265 Податкового кодексу України).

У разі наявності у платника податку - фізичної особи більше одного об'єкта оподаткування, в тому числі різних видів (квартир, житлових будинків або квартир і житлових будинків), база оподаткування обчислюється виходячи з сумарної загальної площі таких об'єктів з урахуванням норм підпункту 265.4.1 пункту 265.4 цієї статті (підпункт 265.3.4 пункту 265.3 статті 265 Податкового кодексу України).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 265.6.1 пункту 265.6 статті 265 Податкового кодексу України).

У силу підпункту 265.7.2 пункту 265.7 статті 265 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 265.7.1 пункту 265.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

При цьому, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема, документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення (265.7.3 пункту 265.7 статті 265 Податкового кодексу України).

Судом першої інстанції було встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугувала наявна у контролюючого органу інформація про наявність у ОСОБА_3 на праві власності таких об'єктів нерухомого майна: квартир № 1-3, 5-9, 11, 12, 14, 15, 18-23, 25-34, 36-38, 41, 42, 44, 45, 47-55 в будинку № АДРЕСА_1; квартир № 7, 13, 14, 17, 18, 20, 22-25, 28, 36, 37,40, 41, 43, 47, 48, 50-52 в будинку АДРЕСА_2; квартир № 1-3, 7, 9-12, 16, 17, 19, 23-26, 28-30, 32, 33, 38-40, 42-44, 52-54 в будинку № АДРЕСА_3, а також квартири АДРЕСА_1, сумарна житлова площа яких становить 1940,1 кв.м.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2010 року, укладеного між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець), продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність квартиру №2, що розташована в будинку №18-В по вулиці Степанівській в місті Ірпінь Київської області.

Щодо решти об'єктів нерухомого майна, щодо якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, право власності на які у ОСОБА_3 виникли на підставі рішення Київського районного суду міста Донецька від 16.12.2011 року у справі № 2-3830/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - комунальне підприємство Київської обласної ради «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» про поділ майна, яке набуто за час спільного проживання, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог - Комунальне підприємство Київської обласної ради «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» про поділ майна, яке набуто за час спільного проживання, визнання права власності, державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на квартири №№ 1-54 в будинку АДРЕСА_2 в місті Ірпіні Київської області, на квартири №№ 1-54 в будинку № АДРЕСА_3 в місті Ірпіні Київської області, на квартири №№ 1-55 в будинку № АДРЕСА_1 в місті Ірпіні Київської області скасована на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 28.08.2013 року у справі №367/349/13-ц.

Відповідності до наявної у матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1), за позивачем зареєстровано право власності на квартиру за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Рильського, будинок 7-Є, квартира 36, а також на квартиру за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Рильського, будинок 7-Є, квартира 24 (інформація наведена в межах спірних правовідносин щодо квартир, відносно яких відповідачем визначені грошові зобов'язання позивачеві).

Тобто, судом першої інстанції було встановлено право власності лише на три об'єкта нерухомості з вказаного вище переліку.

Щодо решти об'єктів нерухомого майна, з приводу яких контролюючим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено належності останніх на праві власності позивачу.

Разом з тим, враховуючи те, що в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях не зазначено щодо якого з об'єктів нерухомого майна, прийнято кожне з них, а, відтак, виокремити податкові повідомлення-рішення, прийняті стосовно квартир №24 та №36, розташованих за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Рильського, будинок 7-Є, не видається за можливе.

З огляду на вказане, враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 18.12.2014 року №3901-17, №3902-17, №3903-17, №3904-17, №3905-17, №3906-17, №3907-17, №3908-17, №3909-17, №3910-17, №3911-17, №3912-17, №3913-17, №3914-17, №3915-17, №3916-17, №3917-17, №3918-17, №3919-17, №3920-17, №3921-17, №3922-17, №3923-17, №3924-17, №3925-17, №3926-17, №3927-17, №3928-17, №3935-17, №3936-17, №3937-17, №3938-17, №3939-17, №3940-17, №3941-17, №3942-17, №3943-17, №3944-17, №3945-17, №3946-17, №3947-17, №3948-17, №3949-17, №3950-17, №3951-17, №3952-17, №3953-17, №3954-17, №3955-17, №3956-17, №3957-17, №3958-17, №3959-17, №3960-17, №3961-17, №3962-17, №3963-17, №3964-17, №3965-17, №3966-17, №3967-17, №3968-17, №3969-17, №3970-17, №3971-17, №3972-17, №3973-17, №3987-17, №3988-17, №3989-17, №3990-17, №3991-17, №3992-17, №3993-17, №3994-17, №3995-17, №3996-17, №3997-17, №3998-17, №3999-17, №4000-17, №4001-17, №4002-17, №4003-17, №4004-17, №4005-17, №4006-17, №4007-17, №4008-17, №4009-17, №4010-17, №4011-17, №4012-17, №4013-17.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, а тому підстави для її задоволення відсутні.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Щодо вирішення питання про судовий збір, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII.

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір з 01.09.2015 року справляється з апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Оскільки позовна заява подана до суду першої інстанції в травні 2015 року, то застосуванню підлягають ставки судового збору, що діяли до 01.09.2015 року.

При цьому відповідно до Закону України «Про судовий збір» з урахуванням змін до вказаного Закону, що набрали чинності з 01.09.2015 року, підлягає застосуванню ч. 3 ст. 6 цього Закону, відповідно до якої за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позовна заява містить вимоги майнового та 1 вимогу немайнового характеру.

Сума судового збору, що підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги в даній справі становить 2090,09 грн. (не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.) + 73,08 грн.* 110%).

Враховуючи те, що ухвалою судді Київського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2016 року відповідачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення в даній справі, колегія суддів вважає наявними підстави для його стягнення з відповідача у вказаному вище розмірі.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 245, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві - Червінської Любові Володимирівни - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2016 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції в Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві (адреса: 04107, вул. Багговутівська, 26, м. Київ, ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2090,09 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 1007, код бюджетної класифікації 00015622; код ЄДР суду 38004897).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 21.04.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Грищенко Т.М.