Справа № 812/1116/15
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року справа № 812/1116/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Василенко Л.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 р. у справі № 812/1116/15 (головуючий І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Державної фіскальної служби України, Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (відповідач-1), Державної фіскальної служби України (відповідач-2), Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області (відповідач-3), в якому з урахуванням уточнень просив, визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у ненаданні відповіді на інформаційний Запит від 12.06.2015; зобов'язати Державну фіскальну службу України протягом п'яти днів надати, належну обґрунтовану відповідь на інформаційний Запит від 12.06.2015 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI); зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області надати докази відправлення інформаційного Запиту від 12.06.2015 до Державної фіскальної служби України; в разі відсутності документальних доказів, стосовно відправлення інформаційного Запиту від 12.06.2015 до Державної фіскальної служби України, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області; скасувати державну реєстрацію особи з назвою «Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області» як таку, що проведена на підставі нечинних установчих документів з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області щодо не розгляду запиту ОСОБА_2 від 12 червня 2015 року про надання публічної інформації, зобов'язав Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області розглянути інформаційний запит ОСОБА_2 від 12.06.2015 з дотриманням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив за необґрунтованістю (а.с.12-14 т.2).

Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області, не погодившись з вказаною постановою подало апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині, якою задоволено частину позовних вимог у зв'язку, з невірним застосуванням та порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 12.06.2015 від позивача надійшов запит про надання публічної інформації, оскільки розпорядником запитуваної інформації є ДФС України, листом від 15.06.2015 № 461/8/12-32-13-00/21 запит на публічну інформацію було надіслано на адресу ДФС України. Апелянт листом від 15.06.2015 № СВ-22/12-32-13-00/21 повідомлено позивача про направлення запиту на адресу ДФСУ. Враховуючи викладене, дії ГУ ДФС у Луганській області відповідають положенням частини 3 статті 22 Закону № 2939-VI.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були повідомлені, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність висновків суду наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, встановила наступне.

12 червня 2015 року позивач звернувся до Головного управління ДФС у Луганській області із запитом про надання публічної інформації відповідно до Закону № 2939-VI, в якому просив: протягом п'ятиденного строку надати публічну інформацію, а саме належним чином завірену копію Положення про утворення Старобільської ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області, протягом п'ятиденного строку надати належним чином завірену копію Наказу або Постанови відповідного органу державної влади про затвердження Положення про Старобільську ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області (а.с.3).

Головне управління ДФС у Луганській області листом від 15.05.2015 за № СВ-22/12-32-13-00/21 повідомило позивача, що розпорядником інформації, яку він запитує, є Державна фіскальна служба України, тому Запит від 12.06.2015 згідно з п.3 ст.22 Закону № 2939-VI направлений для розгляду до Державної фіскальної служби України (а.с.4). Відповідно до фіскального чеку зазначений лист було спрямовано на адресу позивача 16.06.2015 року (а.с.59 т.1)

Головне управління ДФС у Луганській області листом від 15.06.2015 року № 461/8/12-32-13-00-21 «Про надання інформації», згідно статті 22 Закону № 2939-VI спрямувало запит до ДФС України (а.с.57).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем-1 не доведено факту законності та обґрунтованості дій під час розгляду запиту позивача, що є порушенням права позивача на отримання запитуваної інформації. У зв'язку із чим суд зобовязав відповідача-1 розглянути цей запит з дотриманням вимог чинного законодавства

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується частково з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 34 Конституції України, гарантовано кожному право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Інформація про заробітну плату та інші виплати працівнику державного органу або органу місцевого самоврядування є інформацією про фізичну особу.

Відповідно до статті 9 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ «Про інформацію» всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно статті 1 Закону № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Колегія суддів зазначає, що вищезазначеним законом врегульовано питання щодо діяльності з приводу інформації, яка вже існує (створена, отримана, знаходиться у володінні) на момент виникнення конкретних інформаційних відносин з приводу неї.

З аналізу зазначених норм вбачається, що публічною інформацією є інформації яка заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 2939-VІ, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до матеріалів справи, позивач у своєму запиті щодо надання публічної інформації, просив відповідача надати належним чином завірену копію Положення про утворення Старобільської ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області, копію Наказу або Постанови відповідного органу державної влади про затвердження Положення про Старобільську ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області (а.с.3).

Відповідач-1 відмовляючи в надані інформації посилався на те, що він не є розпорядником зазначеної інформації.

Згідно статті 12 Закону № 2939-VI, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до пункту 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. № 236, ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

За пунктом 9 Положення № 236, ДФС в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до підпункту 11, 24 пункту 11 Положення № 236, Голова ДФС вносить Міністру фінансів пропозиції щодо утворення територіальних органів ДФС.

Статтями 13 та 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17 березня 2011 року №3166-VI (далі - Закон №3166) виключно Кабінет Міністрів України наділено повноваженнями з утворення, реорганізації та ліквідації територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади як юридичних осіб публічного права.

Частиною дев'ятою статті 5 Закону №3166 встановлено, що порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» (далі - постанова №311) утворено територіальні органи ДФС згідно з додатком 1, у тому числі Головне управління ДФС України в Луганській області.

Відповідно до пояснень відповідача-1 та наказу ДФС України від 27.08.2014 року № 82 затверджено Положення про Старобільську ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області.

З наведених норм вбачається, що прийняття рішення щодо утворення територіальних органів ДФС відноситься до повноважень Кабінету Міністрів України, прийняття рішення про затвердження Положення яким керується у своїй діяльності територіальні органи ДФС відноситься до повноваження відповідача-2. Тобто, розпорядником інформація, яка запитувалась позивачем є відповідч-2, яким зазначена інформація створена в процесі виконання ним своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством.

Частиною 3 статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Колегія суддів зазначає, що вказана норма передбачає обов'язок розпорядника інформації, який не володіє запитуваною інформацією спрямувати запит належному розпоряднику, про що повідомляє запитувача інформації.

В матеріалах справи міститься лише лист відповідача-1 від 15.06.2015 №461/8/12-32-13-00/21 щодо спрямування відповідачем-1 запиту до відповідача-2 за належністю. Проте, матеріали справи не містять, а відповідачем-1 в ході розгляду справи не надано, будь-яких доказів фактичного спрямування зазначеного листа на адресу відповідача-2 та отримання ним листа, що свідчить про недоведеність відповідачем-1 дотримання ним вимог Закону № 2939-VI.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем-2 в ході розгляду справи зазначені обставини також не підтверджено. Вищезазначене свідчить про порушення відповідачем-1 вимог Закону № 2939-VI.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку в частині задоволення позову щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області щодо не розгляду запиту ОСОБА_2 від 12 червня 2015 року про надання публічної інформації.

Разом з цим, зобов'язавши відповідача-1 повторно розглянути запит позивача, суд безпідставно вийшов за межи позовних вимог заявлених позивачем, оскільки позивач просив у разі відсутності документальних доказів, стосовно відправлення інформаційного Запиту від 12.06.2015 до Державної фіскальної служби України, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області щодо не направлення за належністю запиту до розпорядника цієї інформації.

Колегія суддів звертає увагу на те, що як встановлено судом відповідач-1 фактично не є розпорядником даної інформації, тобто належним суб'єктом, уповноваженим її надавати у відповідності з вимогами чинного законодавства, а отже позбавлений можливості надати запитувану інформацію.

Таким чином, вирішуючи питання про спосіб судового захисту права позивача на отримання публічної інформації, колегія суддів вважає, що достатнім та ефективним способом такого захисту буде прийняття апеляційним судом рішення про зобов'язання Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області у відповідності до частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI, направити запит ОСОБА_2 від 12.06.2015 року до Державної фіскальної служби України для надання відповіді у встановлений законом строк, про що повідомити заявника, з наданням копії поштового повідомлення про направлення.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно по суті прийнято рішення, але з помилковим застосуванням норм права, що відповідно обумовлює зміну постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 р. у справі № 812/1116/15 задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 р. у справі № 812/1116/15 - змінити.

Викласти абзац 3 резолютивної частини постанови Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 р. у справі № 812/1116/15 в наступному змісті:

«Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області у відповідності до частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI, направити запит ОСОБА_2 від 12.06.2015 року до Державної фіскальної служби України для надання відповіді у встановлений законом строк, про що повідомити заявника, з наданням копії поштового повідомлення про направлення».

В іншій частині постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 р. у справі № 812/1116/15 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Е.Г.Казначеєв

Судді: Л.А. Василенко

А.В. Гайдар