Справа № 606/1801/16-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Справа № 876/8798/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання незаконними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

10.10.2016 року позивач ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення 19 сесії 6-го скликання ОСОБА_4 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області від 20.06.2012 року №848 «Про розгляд заяви ФОП ОСОБА_5 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність шляхом викупу та укладення договору на внесення авансового платежу в рахунок оплати земельних ділянок для фінансування робіт з проведення експертно-грошової оцінки земельних ділянок по вулиці Лесі Українки, 4г, 4с, 4є в смт. Микулинці»;

визнати протиправним та скасувати рішення 23-ї сесії 6-го скликання ОСОБА_4 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області від 21.12.2012 №1084 «Про експерно-грошові оцінки земельних ділянок несільськогосподарського призначення ФОП ОСОБА_6 по вулиці Лесі Українки, 4г, 4с, 4є в смт. Микулинці та передачу у власність шляхом викупу».

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2016 року відмовлено у відкритті провадження.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки представник позивача оскаржує рішення селищної ради, які є ненормативними правовими актами, тобто актами, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію та стосуються речових прав ОСОБА_3, тому даний спір підвідомчий суду цивільної юрисдикції.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2016 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що звертаючись із позов до суду ОСОБА_2 заявив вимоги про визнання незаконними і скасування рішення 19-ї сесії 6-го скликання ОСОБА_4 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області від 20 червня 2012 року №848 та 23 -ї сесії 6-го скликання вказаної ради від 21 грудня 2012 року №1084, які не вичерпали свою дію у звязку з їх не реалізацією, вони не виконані й на підставі них у відповідача ФОП ОСОБА_3 не виникло цивільне право на землю в контексті частини першої статті 125 Земельного кодексу України.

Відтак, апелянт стверджує, що суд першої інстанції, не звернувши належної уваги на визначальні вище обставини, які необхідно було врахувати при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, зокрема, що оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування не вичерпали свою дію у звязку з їх не реалізацією і вони не виконанні до цього часу, незаконно відмовив особі у доступі до суду з підстав не передбачених законом.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнаня протиправним та скасування рішення 19 сесії 6-го скликання ОСОБА_4 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області від 20.06.2012 року №848 «Про розгляд заяви ФОП ОСОБА_5 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність шляхом викупу та укладення договору на внесення авансового платежу в рахунок оплати земельних ділянок для фінансування робіт з проведення експертно-грошової оцінки земельних ділянок по вулиці Лесі Українки, 4г, 4с, 4є в смт. Микулинці» та рішення 23-ї сесії 6-го скликання ОСОБА_4 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області від 21.12.2012 №1084 «Про експерно-грошові оцінки земельних ділянок несільськогосподарського призначення ФОП ОСОБА_6 по вулиці Лесі Українки, 4г, 4с, 4є в смт. Микулинці та передачу у власність шляхом викупу».

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Предметом спору в адміністративній юрисдикції є публічно-правові відносини. До юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності прийнятих або вчинених рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

На переконання апеляційного суду, наведене також стосується і відповідних актів місцевих органів виконавчої влади, до яких належить відповідач ОСОБА_4 селищна рада.

Крім того, пунктом 7 постанови Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року № 3, захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16,21,393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗКта інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року N 1559-УІ "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Також, Верховним Судом України у постанові від 16.12.2015року (справа № 6-2510цс15) зроблено правовий висновок, про те, що рішення субєкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою предявлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення субєкта владних повноважень.

Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії субєкта владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що виходячи із субєктного складу сторін та предмету спору позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання незаконними та скасування рішень необхідно вирішувати в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням норм процесуального права, в звязку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі без змін.

Згідно п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.195, п.п.1, 2, ч.1 ст.197, п.1 ч.1 ст.199, ст.ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі №606/1801/16-а за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання незаконними та скасування рішень без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

ОСОБА_7