Справа № 754/12167/16-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача виплачувати нараховану ОСОБА_2 пенсію за віком, починаючи з 03.07.2016.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у справі перебуває на пенсійному обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та їй призначена пенсія за віком (а.с. 15, 16).

Станом на даний час ОСОБА_2 продовжує працювати та перебуває на державній службі (а.с. 9 - 13).

Листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 27.07.2016 року за № 7756/09/1-884 позивача повідомлено про припинення виплати пенсії на час роботи на посаді державного службовця (а.с. 14).

Припинення виплати пенсії обґрунтоване тим, що 02.03.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесені зміни до окремих положень ряду Законів щодо порядку виплат пенсій працюючим пенсіонерам та виплат пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Цим Законом, зокрема, встановлено припинення до звільнення з роботи виплату пенсій особам, які працюють і пенсія яких призначена відповідно Закону України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу» та інших.

Вважаючи припинення виплати пенсії неправомірним, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є державним службовцем, на даний час працює, тому відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», їй правомірно, починаючи з 01 квітня 2015 року припинена виплата пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням внесених змін вказана стаття передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Абзац другий частини першої статті 47 цього Закону у редакції Закону України від 24.12.2015 р. N 911-VIII викладено у наступній редакції:

тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З аналізу наведених положень Закону слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Судом встановлено, що позивач станом на час звернення з даним позовом до суду займала посаду державного службовця.

В адміністративному позові заявлено вимоги про зобов'язання відповідача здійснювати виплату пенсії, починаючи з 03.07.2016 року.

Станом на 03.07.2016 редакція ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює обмеження для виплати пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України "Про державну службу".

З огляду на викладене, підстави для зобов'язання відповідача виплатити позивачу пенсію за віком, починаючи з 03.07.2016, відсутні.

Колегія суддів враховує доводи позивача щодо того, що частиною 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. передбачено, що «У разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Неприйняття спеціальних Законів до 1 червня 2015 року, щодо призначення всіх пенсій, автоматично скасовує всі норми щодо пенсійного забезпечення зазначених осіб, зокрема тих, які мали право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому з цієї дати виплата пенсії повинна бути поновлена.

Таким чином, позивач має право на виплату пенсії за період з 01.06.2015 по 31.12.2015.

Проте, позивач в адміністративному позові просила провести виплату її пенсії, починаючи з 03.07.2016 року.

Станом на вказану дату ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було змінено (редакція 24.12.2015 р. N 911-VIII, що набрала чинності з 01.01.2016).

В такій редакції зазначена стаття передбачала, що у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.