Справа № 813/2107/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Справа № 876/8956/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про визнання незаконними та скасування актів, зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

30.06.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України у Львівській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати акт від 20.05.2016 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.07.2004 року (форма НВС-2);

визнати протиправним та скасувати акт № 9 від 20.05.2016 року про нещасний випадок, не пов'язаний з виконанням обовязків військової служби, форми НТВС.

зобовязати відповідача повторно провести спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 04.07.2004 року із майором ОСОБА_1

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано акт від 20.05.2016 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.07.2004 року (форма НВС-2). Визнано протиправним та скасовано акт № 9 від 20.05.2016 року про нещасний випадок, не пов'язаний з виконанням обовязків військової служби, форми НТВС. Зобовязано Управління Служби безпеки України у Львівській області повторно провести спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 04.07.2004 року із майором ОСОБА_1.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що у відповідних службових осіб Служби безпеки України у випадку настання нещасного випадку виникає обовязок провести розслідування нещасного випадку, що стався із військовослужбовцем та скласти відповідний акт з урахуванням обставин і причин, що призвели до нещасного випадку, та визначити, пов'язаний чи не пов'язаний цей випадок з виконанням службових завдань.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача були відсутні достатні правові підстави для складення спірних актів від 20.05.2016 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.07.2004 року (форма НВС-2) та № 9 від 20.05.2016 року про нещасний випадок, не пов'язаний із виконанням обов'язків військової служби (форма НТВС). На переконання суду, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних актів у відповідності до вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 2 КАС України. Відповідач, як субєкт владних повноважень, не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності оскаржуваних актів.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з неповним зясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Управління Служби безпеки України у Львівській області оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що безпідставними висновки суду щодо відсутності правових підставі для складання спірних актів від 20 травня 2016 року про нещасний випадок, що стався 04.07.2004 року (форми - НВС-2) та №9 від 20 травня 2016 року про нещасний випадок, не повязаний із виконанням обовязків військової служби (форми НТВС). Також, безпідставним є висновок суду стосовно не вжиття заходів комісією зі спеціального розслідування щодо відібрання пояснень в оперативного джерела.

Не відповідає фактичним обставинам справи й висновок суду щодо не врахування відповідачем вказівки Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2014р. по адміністративній справі №813/511/14 в частині не співставлення показів ОСОБА_1 із інформацією, зазначеною у довідках його безпосереднього керівника ОСОБА_2 Зокрема, судом не взято до уваги те, що довідки начальника 2 відділу ГВ «К» УСБУ у Львівській області полковника ОСОБА_2 від 10.10.2004 року та 11.11.2004 року визнанні комісією такими, що містять суперечливу інформацію. В оцінці належності довідок відповідачем враховано ст.12 Розділу 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №348- XIV, згідно якої: про все що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов'язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов'язаний доповідати своєму безпосередньому начальнику. У свою чергу, в першій довідці від 10.10.2004 року полковник ОСОБА_2 вказує наступні відомості: майор ОСОБА_1 04.07.2004 року отримав травму, яка не пов'язана з виконанням ним службових обов'язків. Тобто, фактично за минуванням трьох місяців від майора ОСОБА_1 не надходило жодної доповіді про те, що останній в день нещасного випадку, вихідний день 04.07.2004 року виконував службові обовязки.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що лише за результатами проведеного розслідування нещасного випадку, який відображується в акті про нещасний випадок за формою НВС-1, в порядку визначеному Наказом СБУ №433 від 12.12.2002 р. (довідково п.1.3.) військовослужбовець вважається таким, що виконує обовязки військової служби, а довідка безпосереднього керівника, лиш може бути підставою для проведення розслідування нещасного випадку. Водночас, відповідачем по справі не заперечується факт відсутності проведення розслідування нещасного випадку, що стався із майором ОСОБА_1 04.07.2004 року, включно до 24.10.2013 року. Відтак, довідка начальника 2 відділу ГВ «К» УСБУ у Львівській області полковника ОСОБА_2 від 11.11.2004 р. містить не підтверджену інформацію, оскільки жодної перевірки по факту ДТП не проводилося.

Крім того, судом першої інстанції при винесені постанови не взяті до уваги пояснення ОСОБА_3 (на момент нещасного випадку виконував обов'язки начальника ГВ «К» УСБУ у Львівській області), який чітко зазначив про відсутність у нього інформації про необхідність виїзду ОСОБА_1 у день скоєння ДТП для виконання службових завдань. Натомість судом в обгрунтування рішення по справі взято в основу лиш пояснення позивача ОСОБА_1, зацікавленої особи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 1997 року проходив військову службу в Службі безпеки України. У 2004 році перебував на посаді помічника начальника 2 напрямку 2 відділу ГВ «К» УСБ України у Львівській області.

04.07.2004 року на 533 км + 300 м автодороги Київ-Чоп відбулась дорожньо- транспортна пригода, в результаті якої позивач, керуючи автомобілем марки «Тойота» ОСОБА_4 д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зіткнення з металевою балкою огородження, внаслідок чого частина металевої балки відірвалась та пробила автомобіль наскрізь, пошкодивши при цьому ногу позивача.

Начальником 2 відділу ГВ «К» УСБ України у Львівській області полковником ОСОБА_2 11.10.2004 року видано довідку, відповідно до змісту якої помічник начальника 2 напрямку 2 відділу ГВ «К» майор ОСОБА_1 04.07.2004 року отримав травму, яка не повязана з виконанням ним службових обовязків.

Згідно з довідкою начальника 2 відділу ГВ «К» УСБ України у Львівській області полковника ОСОБА_2 від 11.11.2004 року в ході додаткового встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди було зясовано, що 04.07.2004 року помічник начальника 2 напрямку 2 відділу ГВ «К» Управління СБУ у Львівській області майор ОСОБА_1 отримав травму при виконанні службових обовязків. Довідку від 11.10.2004 року просить вважати недійсною.

Наказом СБУ від 03.10.2013 року № 410/ДСК призначено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.07.2004 року з майором ОСОБА_1 та проведено спеціальне розслідування в період з 04.10.2013 року по 24.10.2013 року.

За результатами спеціального розслідування складено за формою НВС-2 від 24.10.2013 року, згідно якого комісією зі спеціального розслідування зроблено висновок, що нещасний випадок із співробітником Управління СБУ у Львівській області ОСОБА_1 стався в період проходження військової служби за межами підрозділу Служби безпеки України, у позаслужбовий час та не пов'язаний із виконанням обов'язків військової служби, даний нещасний випадок береться на облік та про нього складається акт за формою НТВС.

Дане рішення було відображено в акті № 9 про нещасний випадок, не пов'язаний з виконанням обов'язків військової служби від 24.10.2013 року за формою НТВС. Позивач із вказаними актами не погодився, оскаржив їх в судовому порядку.

Із матеріалів справи видно, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2014 року у справі 813/511/14 визнано протиправним та скасовано акт від 24 жовтня 2013 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 4 липня 2004 року о 11 год. 00 хв., форма НВС-2, та акт від 24 жовтня 2013 року № 9 про нещасний випадок, не пов'язаний з виконанням обовязків військової служби, форми НТВС, а також зобовязано Управління Служби безпеки України у Львівській області повторно провести спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 4 липня 2004 року б 11 год. 00 хв. із майором ОСОБА_1. Вказана постанова набрала законної сили.

23.02.2016 року наказом СБ України № 82/ДСК призначена комісія із повторного спеціального розслідування вищезазначеного нещасного випадку. За результатами спеціального розслідування складено акт спеціального розслідування нещасного випадку від 20.05.2016 року та акт № 9 від 20.05.2016 року про нещасний випадок, не пов'язаний з виконанням обов'язків військової служби, форми НТВС, згідно з яким комісія дійшла висновку, що даний нещасний випадок стався в період проходження військової служби за межами підрозділу Служби безпеки України, у позаслужбовий час та не пов'язаний із виконанням обов'язків військової служби.

Процедуру розслідування та ведення обліку нещасних випадків, які сталися зі співробітниками-військовослужбовцями і військовослужбовцями строкової служби (далі військовослужбовці) під час виконання обов'язків військової служби визначає Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Наказом СБУ від 12.12.2002 року № 443, та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.01.2003 року № 11/7332 (далі Порядок).

В силу п.1.2 Порядку розслідуванню підлягають раптове погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, іонізуючим випромінюванням, а також ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один чи більше робочих днів, а також смертельні випадки з військовослужбовцями при виконанні обов'язків військової служби (далі нещасні випадки).

У відповідності до п.1.3 Порядку за результатами розслідування складається акт про нещасний випадок за формою НВС-1. Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов'язки військової служби: а) на шляху прямування на службу або із служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; б) на території підрозділу, органу, закладу СБУ протягом робочого (учбового) часу, включаючи і перерви, установлені розпорядком (розкладом занять); в) за межами території підрозділу, органу, закладу СБУ, якщо перебування там відповідало обов'язкам військовослужбовця або він був направлений туди за наказом відповідного командира (начальника); г) при виконанні державних або громадських обов'язків, хоч ці обов'язки й не були пов'язані з військовою службою; ґ) при виконанні обов'язку з урятування людського життя, охорони державної, комунальної і приватної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; д) використання власного транспортного засобу в інтересах підрозділу, органу, закладу СБУ з дозволу або за дорученням керівництва підрозділу, органу, закладу СБУ в установленому порядку.

Пунктом 1.8 Порядку передбачено, що якщо за результатами роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою НВС-1, то про такий нещасний випадок складається акт про нещасний випадок за формою НТВС.

Згідно вимог п. 2.1 Порядку про кожний нещасний випадок військовослужбовець (свідок), який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього чи прямого начальника потерпілого (далі начальник потерпілого) та начальника підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок, і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У відповідності до п.2.2 Порядку начальник потерпілого або начальник підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок, зобов'язаний: а) терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому і в разі необхідності доставити його до лікувально-профілактичного закладу; б) якщо потерпілий є представником іншого підрозділу, органу, закладу СБУ, - повідомити начальника цього підрозділу, органу, закладу СБУ; в) зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку та устаткування у такому стані, у якому вони були на момент події (якщо це не загрожує життю та здоров'ю інших людей і не призведе до більш тяжких наслідків), а також ужити заходів щодо недопущення подібних випадків.

Пунктом 2.3. Порядку встановлено, що начальники підрозділів, органів та закладів СБУ, де стався нещасний випадок, які мають у своєму складі підрозділи роботи з особовим складом, отримавши повідомлення про нещасний випадок, організовують його розслідування, для чого наказом призначають комісію, до складу якої входять: спеціаліст з охорони праці підрозділу, органу, закладу СБУ (голова комісії); начальник (заступник начальника) структурного підрозділу СБУ, де стався нещасний випадок; посадова особа підрозділу роботи з особовим складом. Начальники підрозділів Центрального управління СБУ, де стався нещасний випадок, які не мають у своєму складі підрозділів роботи з особовим складом, готують накази про призначення комісії з розслідування у вищевказаному складі за підписом керівництва Служби безпеки України. У разі потреби до складу комісії можуть входити й інші посадові особи та спеціалісти. Потерпілий має право брати участь у розслідуванні нещасного випадку. У підрозділах, органах, закладах СБУ, де немає штатних спеціалістів з охорони праці, головою комісії з розслідування призначається відповідальна за охорону праці посадова особа, на яку покладено виконання таких функцій наказом начальника цього підрозділу, органу, закладу СБУ.

В силу п. 2.4 Порядку комісія з розслідування нещасного випадку зобов'язана протягом трьох діб: а) обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до нього, та отримати пояснення потерпілого, якщо це можливо; б) визначити відповідність умов і безпеки служби (місця праці) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; в) з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначити, пов'язаний чи не пов'язаний цей випадок з виконанням службових завдань, дотриманням визначених нормативними документами технологічних процесів, розпоряджень начальників; г) визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів про охорону праці, а також розробити заходи щодо запобігання подібним нещасним випадкам; ґ) скласти акт розслідування нещасного випадку з військовослужбовцем під час виконання обов'язків військової служби за формою НВС-2 (додаток 3) у трьох примірниках, а також акт за формою НВС-1 або акт за формою НТ у шести примірниках і подати його на затвердження начальнику підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок. У випадках, зазначених у п. 2.11 цього Порядку, термін розслідування продовжується до отримання матеріалів відповідних державних органів нагляду за безпекою руху. До першого примірника акта розслідування за формою НВС-2 (далі - акт розслідування нещасного випадку) додаються акт за формою НВС-1 або НТВС, пояснення свідків, потерпілого, а також витяги з експлуатаційної документації, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують стан робочого місця (устаткування, машини, апаратури тощо), у разі необхідності також медичний висновок щодо діагнозу ушкодження здоров'я потерпілого внаслідок нещасного випадку, а також про наявність в організмі потерпілого алкоголю чи наркотичних речовин. Нещасні випадки, про які складаються акти за формою НВС-1 або НТВС, беруться на облік і реєструються підрозділом, органом, закладом СБУ в журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків.

Згідно вимог п. 2.8 Порядку нещасний випадок, про який своєчасно не повідомили начальника потерпілого чи начальника підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок, незалежно від терміну, коли він стався, або внаслідок якого втрата непрацездатності настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження письмового повідомлення від потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою НВС-1 вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії це питання розв'язується у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Пунктом 2.11 Порядку встановлено, що нещасні випадки, які сталися з військовослужбовцями в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), розслідуються відповідно до цього Порядку з обов'язковим використанням матеріалів розслідування відповідних державних органів нагляду за безпекою руху. У цьому випадку термін розслідування продовжується до отримання матеріалів відповідних державних органів нагляду за безпекою руху. Висновки зазначених органів про причини нещасного випадку й осіб, які припустилися порушення нормативних актів, долучаються підрозділом, органом, закладом СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий, або головою комісії з розслідування нещасного випадку до інших матеріалів щодо цього нещасного випадку незалежно від порушення кримінальної справи. Притягнення до відповідальності водія за порушення вимог безпеки руху, у результаті якого стався нещасний випадок, не може бути підставою для відмови в складанні акта за формою НВС-1 та взяття на облік цього нещасного випадку.

Відповідно до п. 2.13 Порядку контроль за своєчасністю й об'єктивністю розслідування нещасних випадків, документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюється спеціалістом з охорони праці підрозділу, органу, закладу СБУ, а також ІПН та ОП. ІПН та ОП має право вимагати від начальника підрозділу, органу, закладу СБУ складання акта за формою НВС-1 або його перегляду, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку або інших нормативних актів з охорони праці. Посадова особа ІПН та ОП має право в разі надходження скарги, незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку або його приховування надавати начальнику підрозділу, органу, закладу СБУ обов'язкові для виконання приписи за встановленою формою НВС-4 щодо необхідності складання або перегляду акта за формою НВС-1 та взяття його на облік.

У відповідності до вимог п.3.1 Порядку передбачено, що спеціальному розслідуванню підлягають: а) нещасні випадки із смертельним наслідком; б) групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості ушкодження їх здоров'я; в) випадки смерті військовослужбовця під час виконання обов'язків військової служби; ґ) випадки зникнення військовослужбовця під час виконання обов'язків військової служби.

Згідно п. 3.3 Порядку нещасні випадки, зазначені в п. 3.1 цього Порядку, належать до надзвичайних подій у Службі безпеки України. Спеціальне розслідування цих випадків проводиться комісією, яка призначається наказом керівництва Служби безпеки України. До складу комісії входять: посадова особа ІПН та ОП (заступник голови комісії); спеціаліст з охорони праці підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок; начальник (заступник начальника) структурного підрозділу СБУ, де стався нещасний випадок. У разі необхідності до складу комісії залучаються інші посадові особи та спеціалісти.

Пунктом 3.4 Порядку встановлено, що спеціальне розслідування нещасних випадків проводиться протягом 10 робочих днів. У разі потреби встановлений строк може бути продовжений посадовою особою Служби безпеки України, яка призначила розслідування. За результатами розслідування складається акт за формою НВС-2, а також оформляються інші матеріали, передбачені п. 3.10 цього Порядку. Акт розслідування нещасного випадку підписується головою і всіма членами комісії із спеціального розслідування. Якщо член комісії не згоден зі змістом акта, він у письмовій формі додає до акта свою окрему думку. Акт за формою НВС-1 на кожного потерпілого складається відповідно до акта розслідування нещасного випадку у двох примірниках, підписується головою та членами комісії із спеціального розслідування і затверджується начальником підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок, протягом доби після отримання ним цих документів.

Пунктом 3.10 Порядку встановлено, що до матеріалів спеціального розслідування нещасного випадку належать: а) витяг з наказу Служби безпеки України про організацію спеціального розслідування нещасного випадку; б) акт розслідування нещасного випадку (форма НВС- 2); в) протокол огляду місця події нещасного випадку, що стався; г) ескіз місця нещасного випадку, що стався, необхідні плани, схеми, фотознімки місця події тощо; ґ) припис посадової особи ІПН та ОП за формою НВС-4 (якщо він видавався); д) копія акта за формою НВС-1 на кожного потерпілого окремо; е) висновок експертизи (науково-технічної, медичної тощо), якщо вона проводилася; є) медичний висновок про причини смерті або характер травми потерпілого, а також про наявність в його організмі алкоголю, наркотичних або токсичних речовин (у разі потреби); ж) протоколи опитування потерпілих, свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку, що стався та пояснювальні записки потерпілих, свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку, що стався; з) копії документів про проходження потерпілим навчання та інструктажів з охорони праці; и) копії приписів з охорони праці, що стосуються нещасного випадку, наданих начальнику підрозділу, органу, закладу СБУ (начальнику структурного підрозділу) ІПН та ОП (спеціалістом з охорони праці підрозділу, органу, закладу СБУ) до настання нещасного випадку і під час його розслідування; і) витяги з нормативних актів про охорону праці, вимоги яких були порушені; ї) довідка про заподіяну нещасним випадком матеріальну шкоду та про надання потерпілому чи членам його сім'ї матеріальної допомоги; й) копія наказу начальника підрозділу, органу, закладу СБУ або керівництва Служби безпеки України згідно з пунктом 3.9 цього Порядку.

Із акта від 20.05.2016 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.07.2004 року, видно, шо комісією встановлено наступне: нещасний випадок, що стався 04.07.2016 року із ОСОБА_1, стався в період проходження військової служби; зібраними в ході спеціального розслідування документальними матеріалами не підтверджено факт виїзду ОСОБА_1 04.07.2004 року на власному автомобілі саме для проведення зустрічі з оперативним джерелом, у звязку з чим нещасний випадок із ОСОБА_1 не пов'язаний з виконанням ним обовязків військової служби.

Зі змісту вказаного акта від 20.05.2016 року видно, що висновок комісії зі спеціального розслідування про те, що нещасний випадок із ОСОБА_1 стався у період проходження військової служби за межами підрозділу Служби безпеки України, у позаслужбовий час та не пов'язаний із виконанням обовязків військової служби базується на відсутності інформації, яка б підтверджувала виконання обовязків військової служби ОСОБА_1 у день нещасного випадку. Зокрема, зазначено про неможливість встановити установчі дані на оперативне джерело у звязку зі знищенням особової справи. Також, зазначено про не підтвердження виконання ОСОБА_1 обовязків військової служби відповідно до пояснень безпосереднього керівника позивача та керівника підрозділу, у якому проходив службу позивач.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у матеріалах спеціального розслідування наявна довідка начальника 2 відділу ГВ «К» УСБУ у Львівській області ОСОБА_2 від 11.11.2004 року про те, що в ході додаткового встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди було зясовано, що 04.07.2004 року помічник начальника 2 напрямку 2 відділу ГВ «К» Управління СБУ у Львівській області майор ОСОБА_1 отримав травму при виконанні службових обовязків. Довідку від 11.10.2004 року, де вказує, що травма не повязана з виконанням ОСОБА_1 службових обовязків, просить вважати недійсною.

Також, у матеріалах спеціального розслідування містяться письмові пояснення ОСОБА_2, у яких зазначено, що функціональними обовязками ОСОБА_1 були передбачені зустрічі із оперативними джерелами, а виїзди співробітників СБ України, в тому числі і в позаробочий час, здійснювались відповідно до функціональних обов'язків. Вказує, що обставин такого виїзду ОСОБА_1 він не пригадує, оскільки пройшов тривалий час.

Крім того, ОСОБА_1 у своїх поясненнях, які долучені до матеріалів спеціального розслідування, вказує, що 04.07.2004 року працюючи по одній із його оперативно- розшукових справ у терміновому порядку виїхав, для проведення оперативних заходів на зустріч з особою з оперативною зашифровкою «Дядько», яка відповідно до чинного законодавства співпрацювала з органами СБУ на конфіденційній основі, прізвище особи памятає, проте розкрити може лише у визначеному законом порядку.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що комісією з проведення спеціального розслідування не вживались заходи щодо відібрання пояснень у оперативного джерела «Дядько», прізвище якого було відомо позивачу. Для зясування даної обставини жодних пояснень у позивача не відібрано.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що керівником позивача у довідці від 11.11.2004 року зазначено про те, що довідку від 11.10.2004 року слід вважати недійсною. Однак, відповідачем не наведено обґрунтувань, чому ним враховано відомості, зазначені у довідці від 11.10.1004 року, та не враховано відомості довідки від 11.11.2004 року.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що комісією зі спеціального розслідування у повній мірі не перевірено факти, на які посилається потерпілий ОСОБА_1 та не співставлено їх з інформацією, зазначеною у довідці його безпосереднього керівника.

Отже, у відповідача були відсутні достатні правові підстави для складення спірних актів від 20.05.2016 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.07.2004 року (форма НВС-2) та № 9 від 20.05.2016 року про нещасний випадок, не пов'язаний із виконанням обов'язків військової служби (форма НТВС).

В матеріалах справи відсутні достатні беззаперечні докази в обґрунтування правомірності оскаржуваних актів.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про визнання незаконними та скасування актів: від 20.05.2016 року спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.07.2004 року (форма НВС-2) та № 9 від 20.05.2016 року про нещасний випадок, не пов'язаний з виконанням обовязків військової служби, форми НТВС та зобовязання відповідача повторно провести спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 04.07.2004 року із майором ОСОБА_1 є обгрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у справі №813/2107/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про визнання незаконними та скасування актів, зобовязання вчинити дії без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

ОСОБА_5

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 24.01.2017 року.