Справа № 826/607/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/607/16 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2017 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Канівець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Готельний комплекс «Турист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Дочірнє підприємство «Готельний комплекс «Турист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Дочірнє підприємство «Готельний комплекс «Турист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №48730963 від 30.10.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року позов задоволено повністю. Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві за виконавчим провадженням ВП №48730963 від 30.10.2015. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Дочірнє підприємство «Готельний комплекс «Турист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до положень статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідач, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13.08.2015 Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України у місті Києві звернувся до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з листом №10/26-7/1308/05 від 13.08.2015 «Про примусове виконання постанови Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві», в якому просив прийняти до виконання виконавчий документ - постанову Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві № 389/13 від 11.09.2013 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

11 вересня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Федоріною А.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48730963, з примусового виконання постанови №389/13 виданої 11.09.2013 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю м. Києві (а.с.44).

Дочірнім підприємством «Готельний комплекс «Турист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» 25.09.2015 подано до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві заяву про поновлення строку на самостійне виконання виконавчого документу.

25 вересня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Федоріною А.М. винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання постанови №389/13 виданої 11.09.2013 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю м. Києві до 30.09.2015.

В подальшому, 21.10.2015 Дочірнім підприємством «Готельний комплекс «Турист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» подано до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві клопотання про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови №389/13 виданої 11.09.2013 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю м. Києві, з огляду на те, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/15171/13-а скасовано зазначену постанову Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві № 389/13 від 11.09.2013 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

На підставі заяви Дочірнього підприємства «Готельний комплекс «Турист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур», 30 жовтня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Федоріною А.М., керуючись п.4 ч.1 ст. 49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови №389/13 виданої 11.09.2013 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю м. Києві (а.с.77).

Не погоджуючись з постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову та скасував постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження ВП №48730963 від 30.10.2015, як таку, що винесена передчасно та необґрунтовано.

Колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції щодо протиправності дій відповідача та необґрунтованість винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, з огляду на наступне.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у Законі України «про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, зазначеним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» №606 від 21.04.1999, (що був чинним на час виникнення спірних правовідносин), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Водночас нормами статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено підстави закінчення виконавчого провадження. Так пунктом 4 частини 1 зазначеної статті Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, 11.09.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено постанову № 389/13, якою Дочірнє підприємство «Готельний комплекс «Турист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 6 пункту 6 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено на підприємство штраф у розмірі 1032300,00 грн.

Зазначену постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві №389/13 від 11.09.2013 було оскаржено в судовому порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014, в задоволені позову Дочірнього підприємства «Готельний комплекс «Турист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» щодо скасування вищезазначеної постанови інспекції відмовлено.

11 вересня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48730963 з примусового виконання постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Києві № 389/13 від 11.09.2013.

30 жовтня 2015 року, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, на підставі надходження до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2015 у справі №826/15171/13-а, відповідно до якої визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності №389/13 від 11.09.2013, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно зазначеної постанови суду.

Згідно з частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Враховуючи зазначене, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2015 по справі № 826/15171/13-а могла бути виконана лише після набрання нею законної сили.

Так, частиною 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини 2 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Проте як вбачається з наявних у матеріалах справи копій документів виконавчого провадження, відповідач на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №48730963 від 30.10.2015 не мав доказів про те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2015 по справі № 826/15171/13-а набрала законної сили.

Більш того, як встановлено судом першої інстанції постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.03.2016, скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2015 та прийнято нову постанову, про відмову в задоволенні заяви Дочірнього підприємства «Готельний комплекс «Турист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2014.

З огляду на зазначене та враховуючи встановлені обставини справи, постанова старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Федориної А.М. ВП№ 48730963 від 30.10.2015 про закінчення виконавчого провадження винесена з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Посилання апелянта на те, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України не є стороною виконавчого провадження, суд не приймає до уваги, так як Державна архітектурно-будівельна інспекція України є функціональним правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного у місті Києві, на користь якої видано виконавчий документ - постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 389/13 від 11.09.2013, та відповідно, вважається стягувачем і має право звертатись із заявою про примусове виконання.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №150 від 23.04.2014 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції за переліком згідно з додатком, у тому числі, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві та прийнято пропозицію Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Інспекція державного архітектурно-будівельного у місті Києві припинила свою діяльність як юридична особа, про що 03.04.2015 внесено відповідний запис. Разом з цим, відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 272 від 10.10.2014 «Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції» Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утвореного як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції, покладених на нього Положенням про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, затвердженого наказом № 225 від 01.10.2014, на території міста Києва з 10.10.2014.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта щодо непідсудності зазначеної справи окружному адміністративному суду та вважає зазначені твердження скаржника необґрунтованими.

Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті.

Необхідно зазначити, що постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Києві № 389/13 від 11.09.2013, по виконанню якої оскаржуються дії державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, апелянтом було оскаржено саме до окружного адміністративного суду.

Отже, предметом оскарження в суді є дії державного виконавця щодо виконання ним рішення суду у справі про скасування постанови Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві № 389/13 від 11.09.2013 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що не входить до переліку справ передбачених пунктами 1 - 4 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначене, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі не приймаються судом до уваги.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що постанова про закінчення виконавчого провадження є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої відповідачем не виконано.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржувана постанова була прийнята відповідачем передчасно та необґрунтовано.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Готельний комплекс «Турист» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофтур» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 19 січня 2017 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.