Справа № 813/3958/16
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 р. Справа № 876/9809/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

11.11.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про зобов'язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області внести зміни до актового запису про народження №17 від 17 січня 1961 року, де в графі «відомості про батька», національність батька позивача - ОСОБА_3 «українець» виправити на «поляк», і національність матері - ОСОБА_4 «українка» виправити на «полька», а також до актового запису про шлюб №167 від 29.07.1967 р, де в графі «відомості про нареченого» національність «українець» виправити на «поляк».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області про зобов'язання вчинити дії.

Позивач ухвалу оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, не з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта ОСОБА_1 надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області, в якому просить внести зміни до актового запису про народження №17 від 17 січня 1961 року, а також до актового запису про шлюб №167 від 29.07.1967 р, тобто, дана справа стосується порушеного права, що виникає із сімейних відносин, у зв'язку з чим підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивача звернувся до відповідача про зобов'язання вчинити дії, а саме внести зміни до актового запису про народження №17 від 17 січня 1961 року, де в графі «відомості про батька», національність батька позивача - ОСОБА_3 «українець» виправити на «поляк», і національність матері - ОСОБА_4 «українка» виправити на «полька», а також до актового запису про шлюб №167 від 29.07.1967 р, де в графі «відомості про нареченого» національність «українець» виправити на «поляк».

Важливою складовою діяльності держави із забезпечення прав і свобод людини є державна реєстрація актів цивільного стану. Державна реєстрація - це публічно-правове засвідчення актів цивільного стану, яке забезпечує загальне (як у приватних, так і в публічно-правових відносинах) визнання правосуб'єктності особи.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як зазначив Конституційний Суд України, «рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів» (пункт 4.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011).

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, тобто суб'єкт владних повноважень.

Як визначено п.1 ч.2 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вирішальним аргументом для віднесення спору до компетенції адміністративних судів є не природа відповідних порушених прав суб'єкта звернення, з яких випливає спір, а предмет спору - управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, критерієм віднесення спорів, що виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану, до юрисдикції адміністративних судів, є природа правовідносин, які лежать в основі такого спору. При цьому варто брати до уваги, що, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими (пункт 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011).

Вирішуючи питання про природу правовідносин, які лежать в основі досліджуваної категорії спорів, потрібно взяти до уваги те, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб'єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану. Оскільки державна реєстрація актів цивільного стану має публічно-правову природу, звертаючись із заявою (вимогою) до такого органу, особа вступає у публічно-правові відносини з державою в особі уповноваженого державного органу. Внаслідок цього при користуванні будь-яким із правил відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції, зазначених у пункті 4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 № 8, спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належить до адміністративної юрисдикції.

Дана позиція викладена в довідці до постанови Пленуму ВАСУ від 29.09.2016 року №12.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки даний спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому справу слід направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 204 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Крім цього ч.1 ст.94 КАС України встановлено, що що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн. (квитанція №185 від 29.11.2016 року)

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що сплата позивачем судового збору підлягає відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Галицького ВДВС ЛМУЮ.

Керуючись статтями 94, 160 ч.3, 195, 196, 199 п.3, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року у справі 813/3958/16 - скасувати та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_2 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 1378 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний