Справа № 425/3754/16-а
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2017 року Провадження №2-а/425/6/17

Справа №425/3754/16-а

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Кравченко Л.О., за участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції взводу 1 роти 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Антонова Романа Владиславовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції взводу 1 роти 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному рядового поліції Антонова Романа Владиславовича, яким просив скасувати постанову серії АР №153404 від 28 листопада 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, з'явився позивач. Відповідач не з'явився, але був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Позиція позивача, з урахуванням наданих ним пояснень, полягала у тому, що оскаржувана ним постанова про накладення на нього адміністративного стягнення була прийнята за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто незаконно. Зокрема через те, що хоча він і користувався мобільним телефоном знаходячись у автомобілі, але не під час його руху.

Позиція ж відповідача, з огляду на зміст оскаржуваної постанови полягала у тому, що 28 листопада 2016 року, ОСОБА_2 перебуваючи за кермом автомобіля марки "Skoda" модель ''Fabia'', під час руху автомобіля розмовляв по мобільному телефону, що являється складом адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і тому його було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

У судовому засіданні у якості свідка була допитана донька позивача: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається ХТЕ СНУ імені Даля у м. Рубіжне; проживає: АДРЕСА_2. Вона дала наступні показання: 28 листопада 2016 року вона знаходилась на навчанні в інституті у період часу з 08 години до 15 години. Десь біля одинадцятої години їй зателефонував тато, але вона не відповідала на дзвінок, оскільки знаходилась на семінарському занятті з основ екології. Приблизно через п'ять хвилин вона передзвонила батькові декілька раз, проте відповіді не було, і тільки приблизно через 30 хвилин батько відповів і вони поговорили.

У якості свідка, також, був допитаний: ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, мешкає: АДРЕСА_3 ). Він дав наступні показання: 28 листопада 2016 року, зранку він прийшов у гості до ОСОБА_2, і десь приблизно о 10 годині вони вирішили поїхати у справах на автомобілі ОСОБА_2 марки "Skoda" модель "Fabia". Гарнік керував атомобілем, а він знаходився у машині на місці пасажира поруч з водієм. Перед виїздом з житлового кварталу, тобто перед виїздом на вулицю ОСОБА_6 зупинився, поліз у кишеню, дістав телефон, набрав якийсь номер і поклав телефон у карман дверей автомобіля біля себе. Потім ОСОБА_6 почав рух на автомобілі, зокрема повернув направо і почав рух по вулиці Мєндєлєєва, переїхав перехрестя, зупинився біля магазину, і на виході з автомобіля до нього підійшов відповідач, і після нетривалої розмови відповідач склав відносно ОСОБА_6 постанову за те що той нібито розмовляв по мобільному телефону під час руху автомобіля.

А суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, у тому числі з врахуванням пояснень позивача та показань свідків, встановив наступні факти і обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини:

Вранці 28 листопада 2016 року, у проміжку часу між 10 та 11 годинами, перебуваючи вдома у ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вирішили поїхати у особистих справах на автомобілі марки "Skoda" моделі "Fabia", номерний знак: НОМЕР_1, яким мав право керувати ОСОБА_7. ОСОБА_7 зайняв місце водія і керував вказаним автомобілем, а Нугзарі Езізович зайняв місце пасажира поруч з водієм (а.с.1-3,4-5, пояснення позивача, показання свідка ОСОБА_5.).

Перед виїздом із житлового кварталу, тобто перед виїздом на вулицю Мєндєлєєва у місті ОСОБА_1 зробив зупинку автомобіля, взяв у руки свій мобільний телефон, набрав номер доньки: ОСОБА_4, але не розмовляючи із нею поклав телефон у карман дверей автомобіля біля себе. ОСОБА_8 почав рух на автомобілі, зокрема здійснив рухаючись на автомобілі поворот праворуч і почав рух по вулиці Мєндєлєєва, переїхав перехрестя, зупинився біля магазину та вийшов з автомобіля (а.с.1-3, пояснення ОСОБА_2, показання ОСОБА_5 та ОСОБА_9.).

Антонов Роман Владиславович, під час несення служби з нагляду за дотриманням учасниками дорожнього руху однойменних правил, перебуваючи в статусі інспектора патрульної поліції взводу 1 роти 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному, тобто під час безпосереднього виконання своїх службових обов'язків, підійшов до ОСОБА_2 та повідомив його про порушення правил дорожнього руху у зв`язку із користуванням мобільним телефоном тримаючи його у руках під час руху автомобіля (а.с.1-3, пояснення ОСОБА_2).

ОСОБА_2 не погодився із тим, що така подія мала місце, але Антонов Роман Владиславович вважаючи, що порушення правил дорожнього руху мало місце склав постанову (серія АР №153404) в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 (а.с.6, пояснення ОСОБА_2).

Цією постановою ОСОБА_10 визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, за порушення ОСОБА_2 пункту "д "п.п.2.9. Правил дорожнього руху, яке виразилось у тому, що той керуючи транспортним засобом корустивувався засобом зв`язку тримаючи його у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону (а.с.6, пояснення ОСОБА_2).

Усі вказані вище обставини встановлені судом на підставі поданих позивачем доказів, які відповідали ознакам належності достовірності та допустимості, а відповідачем не було надано суду будь-яких доказів, які могли би спростувати наведені обставини.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням суб'єкта владних повноважень в особі інспектора патрульної поліції взводу 1 роти 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Антонова Романа Владиславовича про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального і процесуального права, та дійшов до таких висновків:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень пункту 1 частини 3 статті 2 та пункту 2 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) у справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень (у тому числі і у справах про притягнення до адміністративної відповідальності) адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Але при цьому, в силу положень частини 2 статті 71 КАС України, у таких справах обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Перевіряючи чи прийнята постанова в справі про адміністративне правопорушення (серія АР №153404) від 28 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України суд виходить із того, що відповідачем не надано будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів того, що вказана постанова приймалась відповідачем на підставі та у спосіб, що передбачений положеннями статей 217,278-280 КУпАП, тобто на основі суворого додержання встановленої процедури розгляду адміністративної справи, що є обов'язковою передумовою правомірності прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, відповідачем не надано суду жодних доказів вчинення позивачем діяння передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, тобто суду не надано жодних доказів того, що 28 листопада 2016 року позивач керуючи транспортним засобом у вигляді автомобіля марки "Skoda" моделі "Fabia", номерний знак: НОМЕР_1, саме під час руху цього автомобіля і керування ним позивачем, за допомогою рук позивач розмовляв по мобільному телефону, як це вказано відповідачем у постанові (а.с.6).

Звичайно суд врахував, що положеннями частини 2 статті 122 КУпАП, з урахуванням примітки, дійсно передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, особою, яка керувала транспортним засобом у момент користування.

Але суд констатує, що в силу правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, суд не може розглядати і прийняти таку постанову, саму по собі, як доказ вчинення позивачем вказаного діяння, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 254 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься.

Також суд враховує факт не надання відповідачем будь-яких доказів вчинення позивачем означеного діяння, а тому констатує, що не має сумнівів у тому, що оскаржувана позивачем постанова була складена без наявності належним чином задокументованого чи іншим чином закріпленого у встановленому законом порядку факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

А от докази надані позивачем, повністю спростовують те, що 28 листопада 2016 року він керуючи транспортним засобом у вигляді автомобіля марки "Skoda" моделі "Fabia", номерний знак: НОМЕР_1, саме під час руху цього автомобіля і керування ним, він за допомогою рук саме розмовляв по мобільному телефону, як це вказано відповідачем у постанові (а.с.6).

Суд не може не відзначити, що позивач визнав факт користування ним мобільним телефоном, але не під час руху транспортного засобу яким він керував, а під час зупинки, тобто коли транспортний засіб не рухався. А для застосування положень частини 2 статті 122 КУпАП користування мобільним телефоном особою, яка керує транспортним засобом саме під час руху транспортного засобу є визначальним.

Тож зважаючи на викладене, суд констатує, що доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення,передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП йому не надано, і як наслідок доказів правомірності рішення у вигляді постанови (серія АР №153404) в справі про адміністративне правопорушення від 28 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

За таких обставин, позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 1,2,5-7,17-20,23,69-72,122-154,158-163,167,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції взводу 1 роти 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Антонова Романа Владиславовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову (серія АР №153404) від 28 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя - Д.С. Коваленко