Справа № 806/1704/16
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 січня 2017 року м. Київ К/800/2051/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання надати інформацію,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання публічної інформації на запит від 01 вересня 2016 року та зобов'язати відповідача надати цю інформацію. В обґрунтування позову зазначив, що у вересні 2016 року звернувся з запитом про надання публічної інформації до начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області, проте відповіді не отримав, що, на його думку, свідчить про приховування ним неправомірних дій підлеглих працівників. Посилаючись на те, що відповідачем не виконано вимоги Законів України «Про інформацію» та «Про доступ до публічної інформації», просив суд задовольнити позов.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, яку залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2016 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, зокрема, норм КАС України та Законів України «Про інформацію» і «Про доступ до публічної інформації». Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та його доводам про те, що йому безпідставно відмовлено у наданні інформації щодо місцезнаходження співробітників поліції, які йому погрожували.

Згідно із пунктом 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваних судових рішень видно, що відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає «Про доступ до публічної інформації»

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

При цьому, в силу положень пункту 6 частини 1 статті 14 цього Закону розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Водночас, за умовами статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту лише в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною 5 статті 19 цього Закону.

Статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» врегульоване питання щодо доступу до публічної інформації з обмеженим доступом, відповідно до частини 1 якої, інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація, таємна інформація і службова інформація.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» документам, які містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування».

Доступ до таких документів надається відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону, зокрема, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Пунктом 4 статті 8 Закону України «Про державну таємницю» встановлено, що до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься наступна інформація у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, зокрема: про особовий склад органів, що здійснюють оперативно-розшукову або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність; про засоби, зміст, плани, організацію, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, форми, методи і результати оперативно-розшукової, розвідувальної і контррозвідувальної діяльності; про результати перевірок, здійснюваних згідно з законом прокурором у порядку відповідного нагляду за додержанням законів, та про зміст матеріалів оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування та судочинства з питань, зазначених у цій статті сфер; про інші засоби, форми і методи охорони державної таємниці.

Судами встановлено, що у відповідях на запити позивача від 07 вересня 2016 року №834/105/03/18-2016 та від 19 вересня 2016 року №890/105/02/18-2016 Головне управління Національної поліції у Житомирській області роз'яснило мотиви відмови у наданні інформації з посиланням на те, що відомості, запитувані ОСОБА_1, є інформацією з обмеженим доступом у розумінні пункту 4 статті 8 Закону України «Про державну таємницю» та статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Враховуючи те, що запитувана позивачем інформація є інформацією з обмеженим доступом, а його доводи щодо не надсилання йому відповідей, спростовані наданими відповідачем доказами (копії квитанції, роздруківка відстеження поштових відправлень, а також журнал обліку вихідних та внутрішніх документів), суди дійшли висновку, що позовні вимоги про визнання неправомірними дій Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання інформації на запит від 01 вересня 2016 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, а викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить мотивів, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук