Справа № 296/6671/16-а
Суддя: Шалота К. В.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/6671/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача Бабича Є.М.,

представника відповідача Яремчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Бабича Євгена Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора роти №1 БУПП у м. Житомирі Бабича Є.М., в якому просив:

- визнати дії інспектора роти №1 БУПП у м. Житомирі Бабича Є.М. щодо складання постанови серії ПС2 №774919 від 28.07.2016 про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП незаконним;

- визнати постанову серії ПС2 №774919 від 28.07.2016 про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Поданий позов обґрунтовувався тим, що 28.07.2016 о 14год. 30 хв. керуючи автомобілем Fiat Doblo, н.з. АА0658СН, почавши рухатись від будинку правосуддя у напрямку вул. В.Бердичівська, позивач був зупинений інспектором роти №1 БУПП у м. Житомирі Бабичем Є.М., який звинувативши позивача у тому, що останній розмовляв по мобільному телефону, попросив документи, поводячи себе зухвало, повернувся до службового автомобіля склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначається, що позивач надав пояснення інспектору про те, що він рухався вздовж тротуару на швидкості, яка не перевищувала 5 км/год та шукав місце для зупинки транспортного засобу, щоб відповісти на дзвінок дружини, оскільки в цей день через аномальну спеку стан її здоров'я викликав занепокоєння.

Посилаючись на те, що працівником поліції не були враховані пояснення позивача, та винесено постанову про адміністративне правопорушення, якою накладено штраф у розмірі 425 грн, не застосувавши одну із санкції статті як попередження, позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Позивач у судовому засіданні поданий позов підтримав та просив його задовольнити, факту користування засобом зв'язку не заперечував, однак вказував, що останній був пов'язаний з терміновою необхідністю відповісти на дзвінок дружини у якої в той день погіршився стан здоров'я, також вказував на неналежну поведінку працівника поліції, який поводив себе зухвало та врахувавши надані позивачем пояснення, притягнув його до адміністративної відповідальності у виді штрафу, хоча міг обмежитись усним зауваженням.

Представник Департаменту патрульної поліції та інспектор батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Бабич Є.М. у судовому засіданні проти позову заперечували, надали усні та письмові пояснення, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, просили у задоволенні відмовити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Бабичем Є.М. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №774919 від 28.07.2016 р., згідно з якою ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Fiat DOBLO», номерний знак НОМЕР_1, що 28 липня 2016 р. о 14 год. 30 хв. в м. Житомирі по вул. Площа Соборна, 1/1, під час руху транспортним засобом користувався засобами зв'язку (мобільним телефоном) тримаючи його у руці, чим порушив пункт 2.9 «д» Правил дорожнього руху. Вказується, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді 425 грн. (а.с. 13).

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Суд зазначає, що згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до вимог п. 2.9 «д» Правил Дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Тобто, доказуванню підлягає факт користування позивачем засобом зв'язку (тримаючи у руці) під час руху транспортного засобу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Так, позивач у судовому засіданні не заперечував факту користування 28 липня 2016 р. засобом зв'язку під час руху автомобілем «Fiat DOBLO», номерний знак НОМЕР_1, в м. Житомирі по вул. Площа Соборна, 1/1, а тому вказана обставина в силу ч. 3 ст. 72 КАС України звільняється від доказування.

Таким чином, суд вважає правомірним висновок про те, що дії позивача, що виразились у користуванні ним мобільним телефоном під час руху керування ним транспортним засобом 28.07.2016 по площі Соборній, 1/1 у м. Житомирі, утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо незгоди позивача з оскаржуваною постановою, яка фактично звидься до доводів про можливість застосування до нього менш суворого адміністративного стягнення ніж накладення штрафу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідачем за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення цілком обґрунтовано було накладено єдиний розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., що відповідає санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому згідно частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором не повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Подібні зміни до статті 33 КУпАП були внесені згідно із Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Таким чином, доводи позивача про незастосування до нього попередження чи іншого більш м'якого адміністративного стягнення суд вважає безпідставними.

Щодо доводів позивача про неналежну та зухвалу поведінку працівника поліції під час прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то суд вважає, що вказані обставини на правильність оскаржуваної постанови не впливають, та могли бути окремим предметом перевірки на наявність ознак дисциплінарного правопорушення, однак позивач з будь-якими заявами чи скаргами з цього приводу не звертався.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова серії ПС2 №774919 від 28.07.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення є правомірною, складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 8-11, 70, 71, 86, 87, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Корольовський районний суд м. Житомира, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Cуддя К. В. Шалота