Справа № 426/338/17
Суддя: Половинка В. О.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 426/338/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Сватівський районний суд

Луганської області

в складі: головуючого судді Половинки В.О.

при секретарі Філіпенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про поновлення виплати пенсії по інвалідності

встановив:

Позивач звернувся до відповідача з позовом, в якому просить визнати відмову управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області в поновленні йому виплати пенсії по інвалідності незаконною та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі поновити йому виплату пенсії по інвалідності 2 групи з 5.10.2016 року по 30.11.2016 року та пенсію по інвалідності 3 групи з 1.12.2016 року, не припиняючи при цьому виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Також просить стягнути з управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на його корить судовий збір у розмірі 640 грн. В обґрунтування позову вказав, що з31.05.2006 року йому призначено пенсію по інвалідності 3 групи (причина інвалідності трудове каліцтво) З 01.12.2016 року, відповідно до довідки МСЕК №441763 мені встановлено 3 групу інвалідності довічно (причина інвалідності нещасний випадок на виробництві). З 05.10.2016 року, відповідно до рішення Сватівського районного суду від 03.11.2016 року по справі №426/12415/16-а йому призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Після цього через призначення щомісячного довічного грошового утримання виплату пенсії йому по інвалідності з 05.10.2016 року було припинено. На його запит відповідач листом від 12.01.2017 року відмовив йому в поновленні виплати пенсії по інвалідності. Вважає відмову в поновленні виплати пенсії по інвалідності незаконною та не обґрунтованою, оскільки щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків, грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання, в тому числі після звільнення від виконання обовязків судді та не ототожнюється з пенсією.

В судове засідання позивач не зявився, надавши на адресу суду заяву, в якій просить позов розглянути без його участі, на позові наполягає.

Представник відповідача також звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов не визнає. В письмових запереченнях вказав, що відповідно до законодавства України особа, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. Вважає, що дії Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі щодо відмови в поновленні виплати пенсії по інвалідності позивачу ґрунтуються на нормах чинного законодавства та є обґрунтованими.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач розпочав трудову діяльність з вересня 1987 року і працював по 04.10.2016 року, що підтверджується даними його трудової книжки (а.с. 10-13). З 31.05.2006 року позивачу призначено пенсію по інвалідності 3 групи (причина інвалідності трудове каліцтво) З 01.12.2016 року, відповідно до довідки МСЕК №441763 позивачу встановлено 3 групу інвалідності довічно (причина інвалідності нещасний випадок на виробництві) (а.с. 14-17). В подальшому відповідно до рішення суду позивачеві було призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Але через призначення щомісячного довічного грошового утримання виплату пенсії по інвалідності з 05.10.2016 року позивачеві було припинено. На звернення позивача про поновлення пенсійних виплат, відповідач відмовив, пославшись на те, що згідно з частиною другою статті 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором (а.с. 19).

Відповідно до ст. 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів №2453-VI від 7 липня 2010 року якою встановлено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків, грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання, в тому числі після звільнення від виконання обовязків судді. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України.

Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 1-23/2007. Крім того, Конституційний Суд України неодноразово, зокрема у рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, зазначав, що особливий порядок призначення, джерело виплати (Державний бюджет України), надання, у тому числі у майбутньому, статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. У наведеному рішенні Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Таким чином, виплата щомісячного грошового утримання є особливою гарантією незалежного здійснення правосуддя та не ототожнюється з пенсією.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, пенсії на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу.

Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.23. Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров'я, внаслідок: трудового каліцтва або професійного захворювання; загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Право вибору пенсійних виплат передбачене статтею 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і статтею 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і означає, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором, особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Розділом IV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст.23-37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначені умови та порядок призначення та виплати пенсії по інвалідності. При цьому не одна норма зазначених законів не містить заборони отримувати одночасно виплату пенсії по інвалідності та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналіз зазначених норм наголошує на тому, що є безпідставним ототожнювати пенсії зазначені у Законі України № 1058, та щомісячне довічне грошове утримання, оскільки статус судді зберігається і після виходу у відставку; зазначені виплати мають різну правову природу і здійснюються з різних джерел. (щомісячне довічне грошове утримання виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України, а пенсія по інвалідності за рахунок коштів Пенсійного фонду).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійний фонд України відповідно до статті 58 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є самоврядною неприбутковою організацією, яка виконує владні управлінські функції на виконання делегованих повноважень, у тому числі повязані з призначенням пенсій у порядку, передбаченому зазначеним Законом. Прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень в розумінні вищенаведених конституційних принципів.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідач, як субєкт владних повноважень не довів підстав на припинення виплати пенсії, не надав доказів взагалі прийняття рішення щодо такого припинення.

Приймаючи рішення у справі, задовольняючи позов, суд виходив з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.19,46 Конституції України, ст. 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів, ст.ст.9,10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішеннями Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 1-23/2007, ст.ст.2,69, 104-108 КАС України

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про поновлення виплати пенсії по інвалідності -задовольнити.

Визнати відмову управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області в поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії по інвалідності незаконною.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі поновити ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності 2 групи з 5.10.2016 року по 30.11.2016 року та пенсію по інвалідності 3 групи з 1.12.2016 року, не припиняючи при цьому виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на корить ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 640 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сватівський районний суд. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_2