Справа № 2а/2370/4962/2012
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2013-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а/2370/4962/2012

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Черкаси

17 січня 2013 року Справа № 2а/2370/4962/2012

11 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді –Чубар Т.М.,

при секретарі –Нестеренко В.О., Дуженко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до селянського фермерського господарства «Вершина»про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулося Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, в якому просить стягнути з селянського фермерського господарства «Вершина»6 807 грн. 15 коп. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця інвалідами у 2011 році та 337 грн. 28 коп. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»не забезпечено нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів протягом 2011 року, що тягне нарахування адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця інвалідами та, як наслідок, нарахування пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з’явився, на адресу суду направив клопотання, в якому просить суд провести засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач –селянське фермерське господарство «Вершина»зареєстрований як суб’єкт господарювання Маньківською районною державною адміністрацією Черкаської області 07.09.2000р., ідентифікаційний код 30991266 (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24.12.2012р.).

Відповідно до ч. 8 статті 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Спеціальним законом, що визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»№ 875-XII від 21.03.1991р. (далі по тексту –Закон).

Так, відповідно до статті 18 цього Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно, але не виключно, на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

При цьому підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані:

виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця,

створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством,

надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги, що відповідач використовує працю найманих працівників, на нього розповсюджуються визначений означеною статтею Закону обов’язок щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та відповідного звітування до Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Статтею 19 Закону, в свою чергу, встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою статті 19 Закону, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Відображається інформація щодо виконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів, який подається щороку до 01 березня відділенню Фонду соціального захисту інвалідів згідно Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»№ 70 від 31.01.2007р.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний у зв’язку з чим саме орган працевлаштування здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань (стаття 18-1 Закону).

Відповідне право державної служби зайнятості на направлення для працевлаштування на підприємства, в установи і організації всіх форм власності при наявності там вільних робочих місць (вакантних посад) громадян, які звертаються до служби зайнятості, відповідно до рівня їх освіти і професійної підготовки, а інвалідів, крім того, - відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у них кваліфікації і знань та з урахуванням їх побажань, передбачено ч. 2 статті 19 Закону України «Про зайнятість населення»№ 803-XII від 01.03.1991р. в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Керівники ж підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність у встановленому законом порядку лише у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів та неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Отже, обов’язок підприємства щодо створення (забезпечення виконання нормативів) робочих місць для працевлаштування інвалідів не супроводжується його обов’язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов’язок покладається, як зазначалось вище, саме на державну службу зайнятості. Підприємство ж несе відповідальність за створення та належним чином атестування робочих місць для працевлаштування інвалідів, про що повідомляється відповідний орган працевлаштування.

Так, відповідно до ч. 4 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення»№ 803-ХІІ від 01.03.1991р. в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі, зокрема про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

При цьому інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом (абз. 3 п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007р.).

Форма статистичної звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», яка повинна щомісячно подаватись до державної служби зайнятості, затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 420 від 19.12.2005р. Саме неподання звіту форми 3-ПН свідчить про те, що робочі місця для працевлаштування інвалідів створені не були.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів працівниками обласної фінансової інспекції виявлено підприємства, які не надали звіт форми 10-ПІ «Про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2011 рік»та не зареєстровані у відділенні Фонду, одне з яких селянське фермерське господарство «Вершина», що знаходиться в смт. Буки Манківського району, вул. Підопригори, 81. Згідно інформації, що надійшла до обласної фінансової інспекції, зазначене підприємство нормативу працевлаштування інвалідів не виконало. На виконання вимог фінансової інспекції про усунення виявлених порушень та недоліків в частині проведення перевірки селянського фермерського господарства «Вершина», обласним відділенням листом № 985/01-12 від 16.05.2012р. відповідачу було надіслано роз’яснення щодо реєстрації, надання звітності і повідомлення про проведення невиїзної перевірки. Підприємство на перевірку не з’явилось, звіту до відділення не надало, таким чином не виконавши вимоги статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»та Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»№ 70 від 31.01.2007р.

Строк сплати адміністративно-господарських санкцій визначений до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (п. 2 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»№ 70 від 31.01.2007р.).

Згідно даних, наданих відповідачем на вимогу державної фінансової інспекції, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу селянського фермерського господарства «Вершина» за рік склала 14 осіб, як наслідок, кількість інвалідів-штатних працівників згідно з нормативом робочих місць становить 1 особа, відповідна позиція відповідачем згідно поданої інформації не зайнята, середньомісячна ж заробітна плата штатного працівника на селянському фермерському господарстві «Вершина»за звітний період склала 13 614 грн. 29 коп.

Таким чином, з урахуванням викладених вище норм Закону відповідач зобов'язаний був до 15.04.2011р. сплатити до Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2011 рік в сумі 6 807 грн. 15 коп. (13 614 грн. 29 коп. : 2 міс.).

За порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій ч. 2 статті 20 Закону передбачено нарахування пені в розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Оскільки відповідач у строк до 21.12.2012р. не сплатив зазначені адміністративно-господарські санкції, розмір пені, нарахованої на суму недоїмки, за період прострочення з 18.04.2012р. по 21.12.2012р. (248 днів) складає 337 грн. 28 коп., та розраховується виходячи з розміру облікової ставки НБУ на рівні 7,50 %. Розрахунок: (6 807 грн. 15 коп. х 0,02%) х 248 днів = 337 грн. 28 коп.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2011 році в розмірі 6 807 грн. 15 коп. та пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій в розмірі 337 грн. 28 коп.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з селянського фермерського господарства «Вершина», ідентифікаційний код 30991266, на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2011 році в розмірі 6 807 (шість тисяч вісімсот сім) грн. 15 коп. та пеню за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій за період з 18.04.2012р. по 21.12.2012р. в розмірі 337 (триста тридцять сім) грн. 28 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.М. Чубар

Повний текст постанови виготовлений 21 січня 2013 року.