Справа № 820/6594/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 січня 2017 р. № 820/6594/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Зінченка А.В.

При секретарі - Абоян І.І.

За участі:

Позивача - ОСОБА_1

Представника позивача - ОСОБА_2

Представника відповідача - Книги Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.11.2016 року, прийняте Харківською ОДПІ Головного управління ДФС у Харківській області.

Позивач вважає зазначене рішення неправомірним, необґрунтованим, безпідставним через відсутність доказів порушення податкового законодавства, а тому просить скасувати його в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях, та просив у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Фахівцями ГУ ДФС у Харківській області, на підставі Наказу про проведення фактичної перевірки від 26.10.2016 року №2891 та направлень на перевірку від 27.10.2016 №6124 та №6123 проведено фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1, щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами перевірки складено акт від 03.11.2016 року №1398/20/23/РРО/, в якому зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15.12.2004 року № 637.

На підставі висновків вказаного акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення № від 17.11.2016 року, яким ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних санкцій за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів» в розмірі 13094,75 грн.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч. 3 ст. 2 КАС України суд зазначає наступне.

Щодо посилань позивача у позовній заяві та в судовому засіданні на те, що перевірка здійснювалась без залучення до неї підприємця, не було здійснено ознайомлення його з актом перевірки, чим були порушені його права, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України визначено порядок проведення фактичної перевірки.

Так, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з'ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з'ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб'єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Виходячи із аналізу вищенаведених норм законодавства суд зазначає, що контролюючі органи мають право проводити, зокрема, фактичні перевірки. Така перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Зі змісту акту перевірки судом встановлено, що така перевірка проводилась фахівцями контролюючого органу у присутності ОСОБА_4, яка працює продавцем магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1

Таким чином, суд вважає необґрунтованими та безпідставними посилання позивача на те, що перевірка здійснювалась без залучення до неї підприємця, оскільки чинним податковим законодавством передбачено проведення такої перевірки у присутності, зокрема, особи, що фактично здійснює господарські операції, якою являється продавець ОСОБА_4

Зі змісту акту перевірки вбачається, що ФОП ОСОБА_1 не було здійснено оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій за період з 01.11.2016 року по 02.11.2016 року в загальній сумі 2618,95 грн.

Суд зазначає, що постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 року затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Відповідно до п. 2.6 вказаного Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Абзацом третім частини першої статті 1 Указу Президента № 436/95 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Наведене вище дає підстави дійти висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із -застосуванням РРО) оприбуткуванням готівки є сукупність дій і фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книг обліку розрахункових операцій. При цьому невідображення готівки у книзі обліку розрахункових операцій після їх проведення застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки, відповідальність за яке встановлена саме Указом № 436/95.

Щодо посилань позивача на те, що зазначений у акті перевірки факт неоприбуткування готівкових коштів 01.11.2016 та 02.11.2016 року не відповідає дійсності, оскільки у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО є чеки Z-звітності за 01.11.2016 року та 02.11.2016 року, суд зазначає наступне.

Так, в судовому засіданні від 25.01.2017 року судом був допитаний в якості свідка ОСОБА_5, який проводив фактичну перевірку.

Він пояснив, що на час перевірки Позивачем не було внесено записів про оприбуткування грошових коштів до книги обліку розрахункових операцій за період з 01.11.2016 року по 02.11.2016 року в загальній сумі 2618,95 грн.

Зауважень у продавця ОСОБА_4 до перевіряючи не було.

Крім того, вказаний факт також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_4, які зафіксовано в Описі наявних купюр та монет, складеному фахівцями контролюючого органу під час проведення перевірки (а.с. 30).

Таким чином, суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що зазначений у акті перевірки факт неоприбуткування готівкових коштів 01.11.2016 та 02.11.2016 року не відповідає дійсності, оскільки у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО є чеки Z-звітності за 01.11.2016 року та 02.11.2016 року.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведені обставини суд вважає, що відповідачем доведено правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення № від 17.11.2016 року, у зв'язку із чим суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним рішень.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 94, 160-163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 26 січня 2017 року.

Суддя А.В. Зінченко