Справа № 295/8790/16-а
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кузнєцов Д.В.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"18" січня 2017 р. Справа № 295/8790/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представника позивача, третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "23" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Житомирі Департаменту патрульної поліції України Шиманського Максима Вікторовича, третя особа - Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

Богунський районний суд м. Житомира постановою від 23.11.2016 р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовив.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі позивач, зокрема зазначає, що в даному випадку порушено права позивача на захист, який не погодився і не погоджується з даним правопорушенням; зазначає, що мав би відстояти свої права спочатку в адміністративній частині підрозділу поліції, а не відразу в суді; зазначає, що в постанові у справі про адміністративне правопорушення не зазначені відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, що передбачено ч.3 ст. 283 КУпАП.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не належить до задоволення, враховуючи таке.

Матеріали справи свідчать, 23.06.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною, протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №774804 від 17 червня 2016 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що постановою від 17.06.2016 до нього було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення п. 2.3 «в», п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху та скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 36 КУпАП; вказує, що дана постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у ній працівником поліції зазначені ті порушення, які насправді не мали місце; вказує, що на вимогу працівника поліції надати поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності ним було озвучено питання до працівника поліції щодо випадків, коли водій повинен його пред'являти, на що інспектор не зміг відповісти, тим самим проігнорувавши вимогу закону. Крім того, на прохання позивача до того ж працівника поліції показати на відеозаписі порушення відносно керування транспортним засобом з непристебнутим ременем пасивної безпеки останній відмовився це зробити.

В ході розгляду справи місцевий суд встановив, що 17.06.2016 року інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП Шиманським М.В. відносно позивача було винесено постанову серії ПС2 № 774804, згідно якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.36, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП України та застосовано до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що гр. ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з НОМЕР_1, по пров. Комунальному, 32 в м. Житомирі, будучи непристебнутим ременем безпеки, а також не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3 «в», п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 5 ст.121 КУпАП за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не пред'явила для перевірки поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

У п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, закріплений обов'язок водія для забезпечення безпеки дорожнього руху на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними.

Відповідно до п. 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 21.1. ст.21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Пунктом 21.2 ст.21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Відповідно до п.21.3 ст.21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Суд першої інстанції правильно вказав, що Правилами дорожнього руху прямо передбачений обов'язок водія пред'явити поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вимогу працівника поліції.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Частиною 1 ст.276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в адміністративній частині підрозділу поліції є безпідставними, оскільки Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі №1-11/2015, яке є обов'язковим до виконання на території України, дійшов висновку, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, у даному випадку відповідачем правомірно не складався протокол про адміністративне правопорушення та справа про адміністративне правопорушення правомірно розглянута за місцем вчинення правопорушення, тобто в м.Житомирі - адміністративно-територіальній одиниці, на яку поширюється юрисдикція органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП України щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду … а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Слід зазначити, що в матеріалах справи міститься наданий відповідачем диск відеозапису скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Переглянувши в судовому засіданні вказаний диск, суд апеляційної інстанції встановив, що позивач під час керування транспортним засобом марки VOLKSWAGEN PASSAT до моменту його зупинки Інспектором роти №4 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП Шиманським М.В. не був пристебнутий ременем безпеки.

Крім того, на законну вимогу відповідача пред'явити поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів гр. ОСОБА_3 відповів запитанням, у яких випадках він повинен пред'явити зазначений поліс. Як було в подальшому встановлено в ході судового розгляду, позивач пред'явив згаданий поліс обов'язкового страхування тільки під час ознайомлення його інспектором Шиманським М.В. зі змістом оскаржуваної постанови, що не спростовує склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З відеозапису також вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача марки VOLKSWAGEN PASSAT стало порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складена правомірно.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що в постанові у справі про адміністративне правопорушення не зазначені відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, що передбачено ч.3 ст. 283 КУпАП, то колегія суддів наголошує, що вказана обставина не спростовує встановлений судом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з"ясуванням всіх обставин справи, а тому підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним вище.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "23" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "23" січня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу: Інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Житомирі Департаменту патрульної поліції України Шиманський Максим Вікторович вул.Покровська,96,м.Житомир,10000

4-третій особі: Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції - вул.Покровська,96,м.Житомир,10000

5- представник позивача ОСОБА_5 АДРЕСА_1,