Справа № 821/1683/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1683/16
10 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Сідька Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, за участі третьої особи Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про стягнення коштів,

встановив:

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 (позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, в якому просить стягнути з Державного бюджету України через відповідача 5100 грн. адміністративних санкцій, сплачених в січні 2014 року добровільно на виконання постанови Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Херсонській області від 30.09.2013 року № 681, якою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Позивач вказує, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 №667/8487/13а скасовано постанову Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю в Херсонській області від 30.09.2013 №681. Відповідно до ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування обмежень, зв'язаних з цією постановою. При зверненні позивача до відповідача із заявою про повернення коштів, отримав відмову у повернені коштів, натомість відповідачем було запропоновано звернутися за поданням до державної виконавчої служби, яка є контролюючим органом за сплатою таких адміністративних штрафів. На думку позивача, відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, державна виконавча служба не здійснює такого контролю та не подає подання для повернення таких штрафів з бюджету. Інший контролюючий орган законодавством не визначений. Позивач вважає, що від імені держави суб'єктом правовідносин з повернення стягнутих грошових коштів є Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області. Одночасно позивач просить поновити строк звернення до суду як пропущений з поважних причин, оскільки звертався до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача прибув в судове засідання, просить позов задовольнити. Також просить не застосовувати приписи Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, як акт, який встановлює норми права, регулювання яких відноситься до виключної компетенції Верховної Ради, не відповідає Конституції та законам України і не може бути застосований судом.

Відповідач (Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області) заперечує проти позову, надав письмові заперечення, в яких зазначає, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Відповідач не має право самостійно повертати податки, збори та неподаткові платежі, зараховані до Державного бюджету. Контроль за надходженням на рахунки, відкриті по коду класифікації доходів 21081100 здійснюють, зокрема установи Міністерства юстиції України за виконавчими документами, які перебувають або перебували на виконанні. Тому, на думку відповідача, з поданням про повернення позивачу коштів з Державного бюджету має звернутись орган ДВС. Головне управління Казначейства, як суб'єкт владних повноважень та окрема юридична особа, прав та законних інтересів позивача не порушувало. Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між позивачем та відділом державної виконавчої служби Комсомольського райуправління юстиції у м. Херсоні. Тому, Головне управління Державної казначейської служби є неналежним відповідачем за даним позовом. Належним відповідачем по цій справі повинно бути Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області.

Представник відповідача прибув в судове засідання, просить відмовити в задоволенні позову.

Судом залучено до участі в розгляді справи в якості другого відповідача - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області. Відповідач-2 до суду письмових заперечень не надав, представник відповідача-2 в судове засідання не прибув.

Третя особа на стороні відповідача-1 без самостійних вимог (Корабельний районний відділ державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області) надіслала суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, витребуваних судом документів не надала.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що 18.09.13 відносно ОСОБА_3 працівниками інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП за недопущення посадових осіб інспекції на об'єкт будівництва для здійснення перевірки. За розглядом протоколу інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області прийнята постанова від 30.09.2013 за № 681 про застосування до позивача 5100 грн. штрафу за порушення, передбачене ч. 2 ст. 188-42 КУпАП.

ОСОБА_3 оскаржила постанову інспекції по справі про адміністративне правопорушення до Комсомольського районного суду м. Херсона, постановою якого від 17.12.13 в задоволенні позову відмовлено.

Кошти в сумі 5100 грн. були сплачені позивачем добровільно 14.01.14 на рахунок державного бюджету 0002 по коду класифікації доходів 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції".

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 по справі №667/8487/13а скасовано постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.12.13 та скасовано постанову Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю в Херсонській області від 30.09.2013 року № 681.

Відділ Державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні повідомив позивача про те, що виконавче провадження з примусового виконання постанови № 681 від 30.09.13 Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю про стягнення 5100 грн. штрафу закінчено, як фактично виконане на підставі п. 8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (діючого на час вчинених дій) виконавче провадження підлягало закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області із заявою про повернення 5100 грн. штрафу з Державного бюджету.

Листом від 29.12.15 ГУ Державної казначейської служби у Херсонській області відмовило позивачу у поверненні коштів, посилаючись на те, що надмірно або помилково сплачені кошти до бюджету повертаються за поданням органів, які контролюють справляння відповідного виду надходжень до бюджету. Позивач не надав відповідачу-1 подання контролюючого органу. Також відповідач-1 зазначив, що Постановою КМУ від 16.02.11 № 106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" визначено, що контроль за надходженнями на рахунки, відкриті по коду класифікації доходів 21082200 "Адміністративні штрафи та інші санкції" здійснюють установи Міністерства юстиції України за виконавчими документами, які перебувають або перебували на виконанні (у тому числі відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції), тому відповідач-1 рекомендував звернутись до органу, який контролює справляння штрафу, за відповідним поданням.

Позивач вважає відмову відповідача-1 від повернення коштів з Державного бюджету неправомірним, тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення (статті 96, 961, 188-42) та Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності". В даній справі позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Стаття 244-6 КУпАП (в редакції станом на день складення протоколу про адмінпорушення) передбачала, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виробництва, виготовлення та застосування будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, а також будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту та прийняття в експлуатацію об'єктів чи споруд, невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 961 (крім частин третьої - п'ятої), 97, 18842). Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, та інші уповноважені керівником посадові особи цього органу. Відповідно до ч. 2 ст. 188-42 (в редакції станом на день складання протоколу про адміністративне порушення) недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на об'єкти будівництва - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ч. 4 ст. 299 КУпАП передбачає, що постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову. Питання, зв'язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову (ст. 304 КУпАП). Контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом (ст. 305 КУпАП). Стаття 307 КУпАП передбачає, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (ст. 308 КУпАП). Постанова про накладення штрафу, за якою стягнення штрафу проведено повністю, з відміткою про виконання повертається органові (посадовій особі), який виніс постанову.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з частиною другою статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Згідно ст. 287 КУпАП особі, щодо якої прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення, надано право оскаржити її. Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений статтею 288 КУпАП. Указаними правовими нормами особам, відносно яких прийнято постанову, надано право на її оскарження до вищого органу або районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими Кодексом законів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 18 КАС місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, спір з приводу оскарження постанови інспекції ДАБК у Херсонській області про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення, передбачене ч.2 ст. 188-42 КУпАП, предметно був підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду за місцезнаходженням відповідача. ОСОБА_3 скористалась правом на оскарження постанови інспекції від 30.09.13 № 681 про притягнення її до адміністративної відповідальності, спір виграла, про що свідчить постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.15 по справі № 667/8487/13-а, якою була скасована постанова інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Стаття 296 КУпАП передбачає, що скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв'язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.

Отже, якщо б позивач мав право заявити разом з позовною вимогою про скасування постанови інспекції ДАБК додаткову вимогу про повернення з державного бюджету сплаченого адміністративного штрафу, і така вимога була б розглянута місцевим судом як адміністративним.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач обрав не належний спосіб захисту порушеного права, оскільки дане питання повинно бути вирішено в судовому порядку шляхом подання до місцевого суду, як адміністративного, позову про повернення стягнутих коштів, в зв`язку із скасуванням постанови про притягнення до адміністративного відповідальності.

Щодо вимоги позивача про те, що саме Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області повинно повернути помилково сплачені грошові кошти, то ст. 45 Бюджетного кодексу України передбачає, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі - Порядок). Згідно п. 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення готівковими коштами за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи). В даному випадку відповідач не має ознак органу, що контролює справляння надходжень бюджету, на відповідача згідно Закону України "Про виконавче провадження" покладено інші спеціальні функції, доказів протилежного сторони суду не надали. Доказів, які підтверджують порушення відповідачем вимог чинного законодавства суду не надано та не доведено протиправність дій відповідача.

Суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги, оскільки правопорушення, вчинене позивачем, є адміністративним, а тому відновлення порушеного права можливо в порядку ст. 296 КУпАП. Заявлена вимога щодо стягнення штрафу є наслідком (виконанням постанови) щодо скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд зазначає, що в даному випадку міськрайонний суд (як адміністративний) може ухвалити додаткову постанову з огляду на те, що в ході розгляду справи ОААС встановила протиправність дій інспекції ДАБК щодо застосування штрафу, що і стало підставою для задоволення позову, і стягнення штрафу з державного бюджету є єдиною можливою формою захисту порушених прав позивача з огляду на те, що в добровільному порядку інспекція ДАБК або її правонаступник не вчинив дії по поверненню коштів.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстав для висновку про протиправність дій відповідача.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 19.01.17 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_3.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24 січня 2017 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 11.5