Справа № 752/896/15-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 752/896/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Новак А.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника відповідача Новицької А.О., представника третьої особи Мицак А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа: Державний науково-дослідний інститут МВС України про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві по вирішенню питань, пов'язаних з відшкодуванням коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними, до стягнення, оформлене Протоколом № 11 від 27 серпня 2013 року про повернення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 суми у розмірі 144 305,64 (сто сорок чотири тисячі триста п'ять гривень 64 копійки) та про утримання переплати в розмірі 20 % з пенсії щомісячно до повного її погашення);

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві припинити утримання переплати в розмірі 20% від розміру пенсії ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернути ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно утриманні на підставі оскаржуваного рішення щомісячні відрахування з пенсії.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Dідповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 21218/12 від 02.09.2013 (а.с. 23), позивач з 12.11.2001 отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 19.10.2006 отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а з 01.01.2007 перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, де отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На засіданні комісії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по вирішенні питань, пов'язаних з відшкодуванням коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги № 11 від 27 серпня 2013 року було прийнято рішення про те, що сума переплаченої пенсії у зв'язку з несвоєчасним повідомленням про перебування на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва у розмірі 144 305,64 грн підлягає поверненню позивачем та вказано на те, що переплата буде утримуватись у розмірі 20 % з пенсії щомісячно.

Листом № 21218/12 від 02.09.2013 позивача повідомлено про припинення виплати пенсії з 01.09.2013 та про необхідність повернення коштів у сумі 144 305,64 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що законодавець не передбачив можливість відрахування з пенсії відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Підставою для прийняття спірного рішення стало отримання позивачем одночасно двох видів пенсій, про що останній мав повідомити відповідача. Позивач стверджує, що про призначення пенсії за вислугу років з 19.10.2006 не знав, а тому не міг повідомити про це відповідача.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонери зобов'язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

В разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім'ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пенсія є періодичним платежем, а тому, доводи позивача про те, що він не знав, що про призначення йому з 19.10.2006 відхиляються, так як позивачем ці суми пенсії отримувалися. Крім того, після призначення нової пенсії позивач не міг не знати про отримання пенсії від двох різних пенсійних органів.

Посилання представника позивача на юридичну необізнаність позивача також є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно із статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржуваним рішенням, комісія Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві по вирішенню питань, пов'язаних з відшкодуванням коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними, до стягнення, не приймала рішення про стягнення з позивача пенсії, а лише вказала на необхідність повернення переплати, що, у свою чергу, не є рішенням зобов'язального характеру та не створює для позивача жодних обов'язків, не порушує його прав та/або інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України та п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 (справа за зверненням жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 КАС позивача визначено, зокрема, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою надання правового захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

З викладеного вбачається, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Таким чином, передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом. А тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову (апеляційної скарги).

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві по вирішенню питань, пов'язаних з відшкодуванням коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними, до стягнення, оформлене протоколом № 11 від 27 серпня 2013 року в частині, у якій зазначено про те, що переплата пенсії у розмірі 144 305,64 підлягає поверненню ОСОБА_5, не порушує права позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Поряд із цим, у спірному рішенні комісія вирішила повернути спірну переплату шляхом її утримання з пенсії в розмірі 20%.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Проаналізувавши викладені норми, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що законодавець не передбачив можливість відрахування з пенсії відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду у тому числі і на підставі рішень комісій, що створюються у складі цих органів.

Аналогічну позицію висловив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 30 травня 2013 року № 1715/2765/12.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині скасування рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві по вирішенню питань, пов'язаних з відшкодуванням коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними, до стягнення, оформлене протоколом № 11 від 27 серпня 2013 року про утримання 20% пенсії та зобов'язання припинити утримання пенсії не підлягає скасуванню .

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав на задоволення позовних вимог в частині скасування рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві по вирішенню питань, пов'язаних з відшкодуванням коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними, до стягнення, оформлене протоколом № 11 від 27 серпня 2013 року в частині, у якій зазначено про те, що переплата пенсії у розмірі 144 305,64 грн підлягає поверненню ОСОБА_5 необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року, а у задоволенні позову відмовити в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві по вирішенню питань, пов'язаних з відшкодуванням коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними, до стягнення, оформлене Протоколом № 11 від 27 серпня 2013 року про повернення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 суми у розмірі 144 305,64 (сто сорок чотири тисячі триста п'ять) гривні 64 копійки.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Тобто, із зазначеної норми слідує, що суб'єкту владних повноважень, на користь якого ухвалено рішення, підлягають сплаті лише два види витрат, пов'язаних з розглядом справи: витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Такі обмеження у можливостях суб'єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних правовідносинах із владою. Такий вид судових витрат, як судовий збір, відповідачу поверненню не підлягає.

Аналогічну позицію було висловлено Вищим адміністративним судом України (ухвала від 22.04.2010 по справі № К-15271/09).

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року скасувати, а у задоволенні позову відмовити в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві по вирішенню питань, пов'язаних з відшкодуванням коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними, до стягнення, оформлене Протоколом № 11 від 27 серпня 2013 року про повернення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 суми у розмірі 144 305,64 (сто сорок чотири тисячі триста п'ять гривень 64 копійки).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 19.01.2017.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.