Справа № 810/3027/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3027/16 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2017 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Канівець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Харківській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», звернулось до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Харківській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Харківській області №02-25/137 від 02.09.2016.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано припис Державної екологічної інспекції у Харківській області від 02.09.2016 №02-25/137. Стягнуто на користь позивача судовий збір.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Державна екологічна інспекція у Харківській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідач, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в період з 08 по 29 серпня 2016 року посадовими особами Державної екологічної інспекції у Харківській області проведена планова перевірка на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами в належних ТОВ «Фоззі-Фуд» в магазинах «Сільпо».

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки №487/01-04/02-09 (далі - Акт), в якому встановлені наступні порушення позивачем вимог природоохоронного законодавства, а саме:

- пункти 1 ,6, 11, 16, 21, 27, 32, 37, 46, 51, 60, 65, 70, 79, 85, 90 - при натуральному обстеженні було встановлено, що на території магазинів використовуються паровоконвектомати, піцестанція, електросковорода, ротаціонна піч та інш.; опалення приміщення здійснюється за допомогою котла "АОГВ-100Є". Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відсутній;

- пункти 2, 7, 12, 17, 22, 28, 33, 38, 42, 47, 52, 56, 61, 66, 71, 75, 80, 86, 91 - декларація про відходи до Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної адміністрації не подавалась;

- пункти 3, 8, 13, 18, 23, 29, 34, 39, 43, 48, 53, 57, 62, 67, 72, 76, 81, 87, 92 - облік відходів та пакувальних матеріалів і тари за формою 1-Вт не ведеться;

- пункти 4, 9, 14, 19, 24, 30, 35, 40, 44, 49, 54, 58, 63, 68, 73, 77, 82, 88, 93 - статистична звітність щодо поводження з відходами не здасться;

- пункти 5, 10, 15, 20, 25, 31, 36, 41, 45, 50, 55, 59, 64, 69, 74, 78, 83, 89, 94 - паспортизація та інвентаризація відходів відсутня;

- пункти 26, 84, 95 - місце для тимчасового зберігання відпрацьованих люмінесцентних ламп не обладнано;

- пункт 96 - наказ про призначення відповідальних осіб у сфері поводження з відходами за всіма адресами об'єктів, що розташовані на території міста Харкова та області відсутні;

- пункт 97 - план організації роботи у сфері поводження з відходами за всіма адресами об'єктів, що розташовані на території міста Харкова та області відсутні.

На підставі висновків акту перевірки Державною екологічною інспекцією у Харківській області 02.09.2016 винесено припис №02-25/137, яким зобов'язано ТОВ «Фоззі-Фуд»:

1) отримати дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами;

2) забезпечити подання декларації про відходи до Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної адміністрації;

3) забезпечити ведення обліку відходів та пакувальних матеріалів і тари за формою 1-ВТ;

4) здавати статистичну звітність щодо поводження з відходами;

5) розробити паспортизацію та інвентаризацію відходів;

6) обладнати місця для тимчасового зберігання відпрацьованих люмінесцентних ламп на трьох магазинах в місті Харкові;

7) призначити відповідальних осіб у сфері поводження з відходами за всіма адресами об'єктів, що розташовані на території міста Харкова та області;

8) розробити план організації роботи у сфері поводження з відходами за всіма адресами об'єктів, що розташовані на території міста Харкова та області.

Не погоджуючись з приписом Державної екологічної інспекції у Харківській області, позивач звернувсь до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову та визнав протиправним й скасував припис Державної екологічної інспекції у Харківській області №02-25/137 від 02.09.2016, як такий, що винесено протиправно.

Колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції щодо протиправності дій відповідача та необґрунтованість винесення оскаржуваного припису, з огляду на наступне.

Стосовно отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (п.п. 3, 8, 13, 18, 23, 29, 34, 39, 48, 53, 62, 67, 72, 81, 87, 92 оскаржуваного припису), колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються: необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види; дозвільний орган, уповноважений видавати документ дозвільного характеру; платність або безоплатність видачі (переоформлення, видачі дубліката, анулювання документа дозвільного характеру; строк видачі або надання письмового повідомлення про відмову у видачі документа дозвільного характеру; вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформленні, видачі дубліката, анулюванні документа дозвільного характеру; строк дії документа дозвільного характеру або необмеженість строку дії такого документа.

Отже, виключно законами передбачено необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види, вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформленні, видачі дубліката, анулюванні документа дозвільного характеру та інше.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік забруднюючих речовин переглядається Кабінетом Міністрів України не менше одного разу на п'ять років за пропозицією центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним, органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що:

забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища;

викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 №1598 затверджено «Перелік найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню».

В свою чергу, наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 02.10.2012 №483 затверджено форму Акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами. Форма акту перевірки передбачає зазначення детального опису виявлених порушень із посилання на нормативно-правовий акт, вимоги якого порушено.

Відповідно до п. 4.15. Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 №464, до акта перевірки додаються (за наявності) порівняльні таблиці, графіки, схеми, оформлені належним чином, підписані та надані посадовими особами суб'єкта господарювання, що перевіряється. В акті перевірки також зазначається інформація, пов'язана з проведенням інструментально-лабораторного контролю (відбір проб та вимірювання безпосередньо на об'єкті перевірки), та зазначаються посилання на акти відбору проб та протоколи вимірювань.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, Державна екологічна інспекція у Харківській області під час перевірки не проводила будь-яких інструментальних досліджень, оскільки в акті перевірки не наводиться будь-яких даних, які підтверджують те, що від роботи обладнання ТОВ «Фоззі-Фуд» здійснюються викиди небезпечних речовин, викиди яких підлягають державному регулюванню.

Твердження відповідача про необхідність отримання дозволів на викиди ґрунтується виключно на припущені, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Необхідно зазначити, що відповідно до п. 4.14 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства не допускається включення до акта перевірки інформації або висновків, які не підтверджені документально.

Забруднення атмосферного повітря, за змістом ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» - це змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

Під забруднюючою речовиною розуміється речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища. При цьому, викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин.

Тобто, викидами забруднюючих речовин вважається надходження в атмосферне повітря речовин хімічного або біологічного походження, що справляють негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до норм ст. 11 зазначеного Закону викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу.

Таким чином, отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами необхідно суб'єктам господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин, які справляють негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1780 затверджено Порядок розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, у якому зазначено, що перелік типів устаткування, за якими розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, визначається Мінприроди.

На виконання зазначеного Порядку Міністерством охорони навколишнього природного середовища України було видано наказ від 16.08.2004 №317, яким затверджено Перелік типів устаткування для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел. Перелік є вичерпним.

Необхідно зауважити, що в Переліку відсутні пароконвекційні печі, ротаційні печі, камери розтоєчні, електроскоровода, електроплита, піч модульна, просіював муки, тістоміс, піцестанція, піч для піци.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 04.02.2016 у справі К/800/61439/14, в постанові від 29.06.2016 у справі К/800/64006/14.

Щодо отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, а саме: котлів АОГВ-100Є в кількості 2 штуки, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до п. 7 Порядку розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел №1780 перелік типів устаткування, за якими розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, визначається Мінприроди.

Пунктом 1 Переліку типів устаткування для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел №317 передбачено перелік типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, наприклад - для теплосилових установок, номінальна теплова потужність яких перевищує 50 МВт.

Проте, номінальна теплова потужність газового котла АОГВ-100Є, відповідно до даних наведених в технічному паспорті, становить лише 100 КВт, що в 500 разів менше ніж 50 МВт.

Таким чином теплова потужність газових котлів не перевищує 50 МВт відповідно до наведеного Переліку, і газові котли в 2-х магазинах позивача, не підпадають під регулювання, визначене статтею 11 Закону України «Про атмосферне повітря».

Посилання апелянта, на обов'язок відповідно до наказу Мінприроди №108 від 09.03.2006 підприємство-власника стаціонарного джерела викидів подати до територіального органу Мін природи України для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, колегія суддів не приймає до уваги, так як матеріалів справи встановлено, що газові котли є власністю АТ «Сільпо Рітейл» - власника приміщення та перебувають на його обслуговуванні, що підтверджується копіями договорів про обслуговування.

Отже, газові котли, що знаходяться на об'єкті м. Харків, вул. Гвардійців Широнівців, 42, якій орендує ТОВ «Фоззі-Фуд», а ні за потужністю, ні за суб'єктом, який зобов'язаний отримувати дозвіл, не підпадають під правове регулювання, що передбачене ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Таким чином, наведене свідчить, що висновок відповідача про те, що ТОВ «Фоззі-Фуд» здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від газових котлів є недоведеним фактом, оскільки в акті перевірки відсутнє саме обґрунтування факту здійснення викидів в повітря забруднюючих речовин.

Під час здійснення перевірки, викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від газових котлів не виявлено, оскільки в акті перевірки вказаний факт не зафіксовано.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги відповідача щодо зобов'язання ТОВ «Фоззі-Фуд» отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря зі стаціонарних джерел є безпідставними, за таких обставин п.п. 3, 8, 13, 18, 23, 29, 34, 39, 48, 53, 62, 67, 72, 81, 87, 92 оскаржуваного припису є необґрунтованими та підлягають скасуванню

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 18.07.2016 у справі №818/691/16.

Щодо припису відповідача про необхідність подачі декларації про відходи до Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної адміністрації (п.п. 4, 9, 14, 19, 24, 30, 35, 40, 44, 49, 54, 58, 63, 68, 73, 77, 82, 88, 93 припису), колегія суддів вважає зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про відходи» суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких показник загального утворення відходів (Пзув) від 50 до 1000, зобов'язані щороку подавати декларацію про відходи за формою та у порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №118 від 18.02.2016 «Про затвердження Порядку подання декларації про відходи та її форми» затверджено порядок подання декларації про відходи.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку, суб'єкти господарювання у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких показник загального утворення відходів становить від 50 до 1000 умовних одиниць, щороку подають декларацію про відходи (далі - декларація) за формою згідно з додатком до постанови від 18 лютого 2016 року №118.

Декларація подається один раз на рік одночасно в паперовій та електронній формі до центру надання адміністративних послуг, який передає її відповідно до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласної, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - дозвільний орган), або через електронну систему здійснення дозвільних процедур у сфері поводження з відходами, порядок функціонування якої визначається Мінприроди, до 20 лютого року, що настає за звітним.

Разом з тим, зі змісту акту перевірки, на підставі якого було винесено оскаржуваний позивачем припис, не вбачається, на підставі яких даних державною екологічною інспекцією у Харківській області було зроблено висновок, що магазини ТОВ «Фоззі-Фуд» утворюють відходи для яких Пзув становить від 50 до 1000.

Більш того, відповідачем під час розгляду справи не надано суду жодних розрахунків, на підставі яких було зроблено висновок, що магазини позивача утворюють відходи для яких Пзув становить від 50 до 1000.

З огляду на зазначене, вимоги щодо подання декларація про відходи до Департаменту екології та природних ресурсів Харківської обласної адміністрації є безпідставними.

Стосовно відсутності обліку відходів та пакувальних матеріалів і тари за формою 1-ВТ (п.п. 5, 10, 15, 20, 25, 31, 36, 41, 45, 50, 55, 59, 64, 69, 74, 78, 83, 89, 94 припису), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. г) ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відходи» суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку.

Пунктом 3 наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 07.07.2008 №342, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.09.2008 за № 824/15515, «Про затвердження типової форми первинної облікової документації №1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари» та Інструкції щодо її заповнення» передбачено, що первинний облік за типовою формою та Інструкцією, затвердженими цим наказом, здійснюється юридичними особами всіх форм власності, видів економічної діяльності та організаційно-правових форм господарювання, фізичними особами-підприємцями, у діяльності яких утворюються відходи та використовуються пакувальні матеріали й тара.

Відповідно останнього абз. п.п 2.2 «Інструкції щодо заповнення типової форми первинної облікової документації №1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари», код і найменування виробничого, технологічного процесу, установки (устаткування), де утворюються відходи та використовується упаковка, наводяться відповідно до додатка 2 до цієї Інструкції. У разі відсутності виробничого, технологічного процесу, установки (устаткування) в додатку 2 до цієї Інструкції його найменування визначається за чинним нормативним документом (ДСТУ, ГОСТ, ОСТ). У разі відсутності будь-якого нормативного документу у заголовку типової форми №1-ВТ указується найменування технологічного процесу та його окремої операції безпосередньо за документацією підприємства, наприклад, технологічний процес виготовлення шпону струганого, операція розпилювання кряжів на ванчоси; технологічний процес фасування олії, операція виготовлення РЕТ-пляшки.

Додаток 2 до вищевказаної Інструкції не містить в переліку галузей виробничих та технологічних процесів, технологічного устаткування (установок) торгівлю та побутові відходи. Там зазначені наприклад: установки для спалювання на комерційних підприємствах та в установах (експлуатація установок для спалювання > 50 та < 300 МВт (котлоагрегати); виробничі процеси (виробництво етилену, виробництво полістиролу, виробництво вина, виробництво скла).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, позивач не здійснює діяльності, що входить до переліку виробничих та технологічних процесів, не має технологічного устаткування, не використовує пакувальні матеріали та тару, інші матеріали, які підлягають обліку відповідно до затвердженої вищезазначеним наказом Інструкції.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що питання ведення форми 1-ВТ вже піднімалося відповідачем під час перевірки в 2012 році. Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 у справі №810/3356/13-а визнано незаконним припис відповідача, в тому числі, щодо зобов'язання забезпечити ведення форми 1-ВТ.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги припису щодо ведення первинної облікової документації відходів за формою №1-ВТ є протиправними.

Стосовно припису відповідача щодо неподання позивачем статистичної звітності про поводження з відходами (п.п. 6, 11, 16, 21, 26, 32, 37, 42, 46, 51, 56, 60, 65, 70, 75, 79, 84, 90, 95 Припису), колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «Фоззі-Фуд» не є підприємством, діяльність якого пов'язана зі сферою поводження з відходами І-ІV класів небезпеки, не отримувало ліцензії на ведення господарської діяльності пов'язаної з операціями у сфері поводження з небезпечними відходами та не входить до відповідного переліку установленому органом державної статистики. (Клас небезпеки відходів визначається відповідно до ДСанПіН 2.2.7.029-99 «Гігієнічні вимоги поводження з промисловими відходами та визначення їх класу небезпеки для здоров'я населення» (розділ 5), затверджується органами МОЗ за погодженням з територіальними органами Мінприроди).

Нормами ст. 21 Закону України «Про державну статистику» визначено, що отримані органами державної статистики первинні дані використовуються виключно для статистичних цілей у зведеному знеособленому вигляді. Статистична інформація, отримана органами державної статистики у процесі статистичних спостережень, не може вимагатися органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими юридичними особами, об'єднаннями громадян, посадовими та іншими особами з метою використання для прийняття рішень до конкретного респондента.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про відходи» державний облік та паспортизація відходів здійснюються у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 5 постанови Кабінету Міністрів України №2034 від 01.11.1999 «Про затвердження Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів» передбачено, що державна статистична звітність про відходи ведеться за встановленими уніфікованими формами відповідно до державного класифікатора ДК 010-98 «Класифікатор управлінської документації», ДК 005-96 «Класифікатор відходів» та номенклатурою відходів.

Разом з цим, як було встановлено судом, позивач не є суб'єктом господарської діяльності у сфері поводження з відходами в розумінні Закону України «Про відходи», а тому не повинен надавати статистичну звітність щодо поводження з відходами.

Крім того, при прийнятті рішення у даній справі судом враховано, що питання подання статистичної звітності вже піднімалося відповідачем під час перевірки в 2012 році. Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 у справі №810/3356/13-а визнано незаконним припис відповідача, в тому числі, щодо зобов'язання забезпечити подання статистичної звітності.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить висновку, що твердження відповідача про необхідність подання статистичної звітності щодо поводження з відходами є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Щодо відсутності паспортизації та інвентаризації відходів (п.п. 7, 12, 17, 22, 27, 33, 38, 43, 47, 52, 57, 61, 66, 71, 76, 80, 85, 91, 96 припису), суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про відходи» державному обліку та паспортизації підлягають в обов'язковому порядку всі відходи, що утворюються на території України і на які поширюється дія цього Закону.

Державний облік та паспортизація відходів здійснюються у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Система і форми звітності, порядок надання і використання відповідної інформації про відходи, а також порядок перегляду їх номенклатури розробляються на основі державного класифікатора відходів і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та інших заінтересованих центральних органів виконавчої влади.

Відповідно постанови Кабінету Міністрів України №2034 «Про затвердження Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів» цей Порядок встановлює єдині правила ведення державного обліку та паспортизації відходів, дія яких поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, діяльність яких пов'язана з утворенням відходів та здійсненням операцій поводження з ними.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відходи» поводження з відходами - це дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізація, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення. Операції поводження з відходами - це збирання, перевезення, зберігання, сортування, оброблення (перероблення), утилізація, видалення, знешкодження і захоронення відходів. В цій же статті законодавцем визначені поняття кожної з операцій поводження з відходами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, основним видом діяльності ТОВ «Фоззі-Фуд» є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту. Відходи тимчасово накопичуються ТОВ «Фоззі-Фуд» в урнах та контейнерах і в подальшому передаються спеціалізованим комунальним організаціям для кінцевого розміщення або утилізації на підставі договорів.

Таким чином, позивач не здійснює види діяльності, визначені Законом України «Про відходи» як поводження з відходами - не здійснює збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення відходів, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Вищезазначене також кореспондується з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №2034 «Про затвердження Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів», яка вказує, що:

інвентаризація відходів - комплекс разових організаційно-технічних заходів з виявлення, ідентифікації, опису і реєстрації відходів, обліку обсягів їх утворення, утилізації та видалення, а також виявлення і обстеження місць утворення відходів і об'єктів поводження з ними;

паспортизація відходів - процес послідовного збирання, узагальнення та зберігання відомостей про кожний конкретний вид відходів, їх походження, технічні, фізико-хімічні, технологічні, екологічні, санітарні, економічні та інші показники, методи їх вимірювання і контролю, а також про технології їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення.

При цьому, пунктом 8 вказаної постанови передбачено, що інвентаризація відходів проводиться на загальних методологічних засадах відповідно до засадах відповідно до законодавства.

В законодавстві України відсутній окремий порядок проведення інвентаризації відходів. Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 №87 затверджено Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач не здійснює утилізації відходів та видалення відходів. В діяльності магазинів ТОВ «Фоззі-Фуд» утворюються лише побутові відходи, які передаються спеціалізованим організаціям із якими укладено договори для подальшої утилізації чи видалення, у зв'язку з чим позивач здійснює облік кількості переданих відходів.

Відповідно до норм ст. 33 Закону України «Про відходи» на кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів.

Однак, судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач не здійснює зберігання або видалення відходів.

Більш того, постановою Кабінету міністрів України не зазначений обов'язок підприємствам торгівлі вести паспортизацію та інвентаризацію відходів.

Більш того, питання паспортизації та інвентаризації відходів вже піднімалося відповідачем під час перевірки в 2012 році та постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 у справі №810/3356/13-а визнано незаконним припис відповідача, в тому числі, щодо зобов'язання забезпечити інвентаризацію та паспортизацію відходів.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначені в оскаржуваному позивачем приписі вимоги стосовно паспортизації та інвентаризації відходів є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Щодо не обладнання місць для тимчасового зберігання відпрацьованих люмінесцентних ламп (п.п. 28, 86, 97 припису), колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, у всіх магазинах ТОВ «Фоззі-Фуд» є обладнанні місця для тимчасового зберігання відпрацьованих люмінесцентних ламп.

Крім того, зі змісту акту перевірки та припису не вбачається, на підставі чого відповідач встановив дане порушення та не надано суду жодного доказу відсутності вищезазначених місць зберігання.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що такі місця відсутні.

Натомість позивачем зауважено, що, за адресами магазинів м. Харків, пр. Московський, 256, м. Харків, вул. Красноградська, 181а, м. Харків, пр. Тракторобудівників, 59/56 наявні спеціальні місця для зберігання люмінесцентних ламп (ящики) до передачі їх спеціалізованим підприємствам для утилізації/видалення.

При цьому, позивачем зазначено, що під час перевірки ТОВ «Фоззі-Фуд» як раз здійснювалося обслуговування приміщення та заміна відпрацьованих люмінесцентних ламп. Інспектори відповідача побачили в приміщеннях службового коридору складені відпрацьовані лампи, які після того, коли буде проведена заміна інших ламп, працівниками ТОВ «Фоззі-Фуд» будуть перенесені в спеціальне місця для зберігання в підвалі приміщення, оскільки нерозумно і недоцільно носити в підвал кожну окрему лампу.

Проте, усні пояснення керуючого, що місце для зберігання люмінесцентних ламп виділено і наявне в магазині, не були в раховані в акті перевірки, що став підставою для прийняття оскаржуваного припису.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено (службовими записками керуючих магазинів за вказаними вище адресами), що в магазинах наявні спеціальні місця для зберігання люмінесцентних ламп (т.1, а.с.237-239).

Протилежного відповідачем суду не надано.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що п.п. 28, 86, 97 оскаржуваного припису є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються документально.

Щодо припису відповідача про призначення відповідальних осіб у сфері поводження з відходами за всіма адресами об'єктів, що розташовані на території міста Харкова та області та щодо розробки плану організації роботи у сфері поводження з відходами за всіма адресами об'єктів, що розташовані на території міста Харкова та області (п.п. 1, 2 Припису), колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями п. й) ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відходи» встановлено, що суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані призначати відповідальних осіб у сфері поводження з відходами.

Стаття 1 зазначеного Закону визначає, що поводження з відходами - дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Разом з цим, судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ "Фоззі-Фуд" не здійснює діяльності щодо збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення в розумінні Закону України «Про відходи», оскільки діяльність позивача полягає в роздрібній торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами, а тому не потребує призначення відповідальних осіб у сфері поводження із відходами. Аналогічна ситуація стосується і розроблення плану поводження із відходами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в грудні 2012 року Державною екологічною інспекцією у Харківській області за аналогічних обставин була проведена планова перевірка ТОВ «Фоззі-Фуд», за результатами якої винесено припис №02-25-147 від 27.12.2012. Під час перевірки у 2012 році актом перевірки були зафіксовані аналогічні порушення позивачем вимоги законодавства, як і під час перевірки в 2016 році, а саме: що ТОВ «Фоззі-Фуд» не отримано дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення для аналогічного обладнання, не забезпечило ведення обліку відходів та пакувальних матеріалів, не подало статистичну звітність, не розробило паспортизацію та інвентаризацію відходів.

Однак, постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 (яка набрала законної сили) у справі №810/3356/13-а припис №02-25-147 від 27.12.2012 визнано протиправним і скасовано. Даним судовим рішенням встановлено, що вимоги про необхідність отримання ТОВ «Фоззі-Фуд» дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, ведення обліку відходів та пакувальних матеріалів, подачу статистичної звітності, розробку паспортизації та інвентаризації відходів є безпідставними та суперечать положенням чинного законодавства.

З огляду на зазначені нормативно правові акти та враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний припис Державної екологічної інспекції у Харківській області від 02.09.2016 №02-25/137 винесено необґрунтовано та безпідставно, а тому він підлягає скасуванню.

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої відповідачем не виконано.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржуваний припис було винесено відповідачем необґрунтовано.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 19 січня 2017 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.