Справа № 820/4046/16
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 р.Справа № 820/4046/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Харківській області до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про зобов'язання виконати вимогу, -

В с т а н о в и л а:

28.07.2016 року позивач, Державна фінансова інспекція у Харківській області (далі по тексту ДФІ у Харківській області), звернувся до суду з позовом, яким просить зобов'язати державне підприємство «Завод «Електроважмаш» (, далі - ДП «Завод «Електроважмаш») забезпечити відшкодування:

- збитків завданих підприємству внаслідок не проведення претензійно-позовної роботи по стягненню дебіторської заборгованості в сумі 2.022.694,43 гривень;

- збитків завданих підприємству внаслідок не нарахування та невідображення по бухгалтерському обліку ДП «Завод «Електроважмаш» штрафних санкцій за поставлену неякісну продукцію ТОВ «Укрмашіндустрія» в сумі 52.069,50 гривень;

- збитків завданих підприємству внаслідок неповного пред'явлення ДП «Завод «Електроважмаш» до відшкодування витрат на оплату електричної енергії, яка споживалась сторонніми особами в сумі 462.747,76 гривень;

- збитків завданих підприємству внаслідок невірного застосування коригуючих коефіцієнтів до норм витрат палива на транспортні засоби в сумі З0.314,21 гривень;

- збитків завданих підприємству внаслідок сплати ДП завод «Електроважмаш» штрафів сплачених ПАТ КАПС «КИЙ АВІА» та ПП «ТК Атлант і К» за зміну авіаквитків в сумі 32.334,67 гривень;

- збитків завданих підприємству внаслідок сплати ДП завод «Електроважмаш» штрафів сплачених за не заїзд до готелів в сумі 4.400,00 гривень;

- незаконних виплат по заробітній платі на загальну суму 8.340,46 грн. (у т.ч.: внаслідок виплати доплати за збільшення обсягів робіт в сумі 2.970,54 грн., виплати заробітної платі внутрішньому суміснику в сумі 847,87 грн., безпідставно нарахованої та виплаченої заробітної плати за час знаходження у щорічній та учбовій відпустках сумісників за основним місцем роботи в сумі 2.201,84 грн., перерахувань єдиного соціального внеску до державних цільових фондів по незаконно виплачених сумах по оплаті праці в сумі 2.320,21 грн);

- збитків підприємству внаслідок відшкодування витрат на відрядження в сумі 53.480,92 гривень;

- збитків завданих підприємству внаслідок зайвих витрат ДП завод «Електроважмаш» до ТОВ фірма «Лег» в сумі 1.440,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неповне виконання відповідачем, пред'явленої, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 7 ст. 10, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та пп. 15 п. 6, п. 7 Положення про державну фінансову інспекцію України, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 06.08.2014 №310, п. 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, вимоги від 29.01.2016 року та просить забезпечення її виконання в судовому порядку.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 року в задоволенні адміністративного позову ДФІ в Харківській області відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю не можуть бути примусово стягнуті шляхом зобов'язання виконання вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не шляхом пред'явлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ДФІ у Харківській області, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 року та прийняти нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позовних вимог не дослідив належним чином всі обставини справи у їх сукупності. Вважає, що підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, що згідно із вимогами п. 10 ст. 10 Закону України « Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» надає органам ДФІ право на звернення до суду в інтересах держави. Відзначає, що судом першої інстанції не враховано, що ДФІ в Харківській області до ДП «Завод «Електроважмаш» направлено вимогу від 29.01.2016 року не щодо примусового стягнення збитків, виявлених в ході ревізії фінансово-господарської діяльності, а щодо забезпечення відшкодування виявлених збитків, що носить загальнозобов'язальний характер. Тому невиконання зазначених вимог є порушенням ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга згідно положень ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) задоволенню не підлягає, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 року слід залишити без змін.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ДФІ в Харківській області відповідно до п.2.22 плану роботи Державної фінансової інспекції України та п. п. 1.1.4.4 плану роботи Держфінінспекції в Харківській області на III квартал 2015 року проведено планову ревізію фінансово - господарської діяльності ДП Завод «Електроважмаш» за період з 01.10.2013 року по завершений місяць 2015 року за результатами якої складено акт від 23.12.2015 №06-12/9 (т. 1 а.с. 22-161).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 7 ст. 10, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та пп. 15 п. 6, п. 7 Положення про державну фінансову інспекцію України, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 06.08.2014 року № 310, п. 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року № 550, керівнику ДП завод «Електроважмаш» пред'явлено вимогу від 29.01.2016 щодо усунення порушень законодавства в строк до 01.04.2016 року (т. 1 а.с. 16-21).

Погоджуючись з висновком суду про необґрунтованість позовних вимог ДФІ у Харківській області, колегія суддів зазначає, що відповідно ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. 4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до п. 1, п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право, зокрема, перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Підстави та порядок проведення планової виїзної ревізії регулюються ст. 11 вказаного Закону, відповідно до якої плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія. Планова виїзна ревізія проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного фінансового контролю не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, на підставі якого ДФІ в Харківській області здійснило ревізію підконтрольної установи (відповідача по справі), затверджений постановою КМУ № 550 від 20.04.2006 року, який визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання. Інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Згідно п. 46 даного Порядку якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження), надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний контролюючий орган з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Пунктом 49 Порядку № 550 передбачено, що у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, контролюючий орган ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Відповідно п. 50 даного Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Згідно приписів ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

З наведеного випливає, що обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються, є виключно законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю. При цьому, вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом зобов'язання виконання вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не шляхом пред'явлення позову до підконтрольної установи про виконання вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 15.04.2014 року №21-40а14, 13.05.2014 року № 21-89а14, 18.09.2014 року № 21-332а14, 07.10.2014 року № 21-368а14 та 27.01.2015 року № 21-436а14, яка полягає в тому, що орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

За приписами ч. 2 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заявлених позовних вимог ДФІ у Харківській області та вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 року прийнята судом у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, з вірним встановленням обставин справи, що відповідно до приписів ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін. Підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги та надані в судовому засіданні пояснення висновків суду не спростовують.

Підстави, передбачені ст. 94 КАС України для розподілу судових витрат, відсутні.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 167, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Донець Л.О.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 23 січня 2017 року.