Справа № 817/1583/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 січня 2017 року Р і в н е №817/1583/16

Рівненський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сала А.Б., за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник не прибув,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2: не прибув,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»
доВідділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3
про скасування постанови в частині,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №38009764 від 12.07.2013, яка видана Відділом державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції, в частині накладення арешту на майно, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою Рівненська обл., Радивилівський р-н, с. Опарипси, вул. Бродівська, буд. 35.

За змістом позовної заяви 28.11.2012 позивач набув права вимоги за кредитним договором між ОСОБА_3 та АКІБ «ТАС-Комерцбанк», так само як і за Іпотечним договором, укладеним в забезпечення належного виконання зобовязання за вказаним кредитним договором, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: житловий будинок, який розташований за адресою: Рівненська обл., Радивилівський р-н, с. Опарипси, вул. Бродівська, буд. 35.

Проте, 09.09.2016 позивач дізнався, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Позивач вказує на порушення таким арештом його прав з посиланням на Закон України «Про іпотеку» та Закон України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не повідомив його, як заставодержателя, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями та не розяснив право позивача звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Як зазначив позивач, державний виконавець не вправі був накладати арешт на заставлене майно, оскільки предмет іпотеки не підлягає реалізації для примусового виконання рішення.

Оскільки позивач не є учасником відповідного виконавчого провадження, така обставина слугувала підставою для звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права позивача від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій, суть якого зводиться до того, що, як стверджує позивач, він, як іпотекодержатель, має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Представник відповідача подав суду письмові заперечення на адміністративний позов (а.с.34-35), у яких зазначив, що ухвалою Радивилівського районного суду від 21.05.2013 у справі №568/568/13-ц було замінено сторону у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа Радивилівського районного суду від 12.04.2013 №2-437/2011 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, домоволодіння за адресою Рівненська обл., Радивилівський р-н, с. Опарипси, вул. Бродівська, буд. 35, та замінено стягувача ПАТ «Сведбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс». В подальшому, у звязку з існуючою на той час забороною реалізації земельних ділянок з прилюдних торгів, державним виконавцем винесено постанову по повернення виконавчого документа стягувачеві, яка сторонами не оскаржувалась. Спираючись на положення ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі повернення виконавчого документа стягувачеві арешт з майна боржника не знімається, представник відповідача стверджував про безпідставність позовних вимог, при цьому зазначивши, що твердження позивача не відповідають дійсності, оскільки позивач був стягувачем у виконавчому провадженні і стягнення було звернуто на заставлене майно. З таких підстав просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 07.10.2016 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

Про дату, час та місце судового розгляду учасники процесу повідомлялись належним чином, що підтверджується доказами в матеріалах справи (а.с.66-69).

В судове засідання призначене на 04.01.2017 зявилась представник позивача.

Представник відповідача подав суду письмові заперечення (а.с.34-35), у яких просив суд розглянути справу без участі представника відповідача у порядку письмового провадження.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору стороні відповідача, до суду не прибули, про причини суд не повідомили, жодних заяв, клопотань суду не подали.

Заслухавши думку представника позивача суд вважав за можливе розпочати судовий розгляд за відсутності представника відповідача та третіх осіб.

Судом встановлено, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 09.09.2016 зареєстровано обтяження житлового будинку житловою площею 138,7 кв.м. за адресою: Рівненська обл., Радивилівський р-н, с. Опарипси, вул. Бродівська, буд. 35 «арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №38009764 від 12.07.2013» (а.с.17-18).

При цьому, постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції №38009764 від 15.05.2013 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Радивилівського районного суду від 12.04.2013 №2-437/2011 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки домоволодіння, що знаходиться за адресою Рівненська обл., Радивилівський р-н, с. Опарипси, вул. Бродівська, буд. 35 (а.с.38).

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.05.2013 у справі №568/568/13-ц замінено сторону виконавчого провадження ВП №38009764, а саме: стягувача Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

10.06.2013 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулася до відповідача із заявою, у якій, серед іншого, просила прийняти до виконання ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.05.2013 у справі №568/568/13-ц про заміну сторони виконавчого провадження ВП №38009764 та накласти арешт на усе майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с.40).

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції ВП №38009764 від 12.07.2013 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_2, зокрема: на житловий будинок житловою площею 138,7 кв.м., розташованого за адресою Рівненська обл., Радивилівський р-н, с. Опарипси, вул. Бродівська, буд. 35 (а.с.42).

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції ВП №38009764 від 12.07.2013 звільнено з-під арешту усе нерухоме майно боржника - ОСОБА_2 (а.с.43).

Актом опису й арешту майна начальником Відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції описано і накладено арешт на, зокрема, житловий будинок житловою площею 138,7 кв.м., розташованого за адресою Рівненська обл., Радивилівський р-н, с. Опарипси, вул. Бродівська, буд. 35, та встановлено обмеження права користування ним: не реалізовувати та не відчужувати (а.с.44-45).

Актом державного виконавця від 30.09.2015 встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачеві у звязку з наявною забороною законом на реалізацію земельних ділянок, що унеможливлює виконання рішення суду (а.с.46).

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції ВП №38009764 від 30.09.2015 виконавчий лист Радивилівського районного суду від 12.04.2013 №2-437/2011 повернуто стягувачеві (а.с.47).

Дослідивши та надавши оцінку встановленим обставинам справи суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 №3, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Так, за змістом ч.1 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства судами розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи те, що арешт на нерухоме майно боржника за спірною постановою державного виконавця накладений в межах примусового виконання виконавчого листа від 12.04.2013 №2-437/2011, виданого Радивилівським районним судом, а ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.05.2013 у справі №568/568/13-ц замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП №38009764 з Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», позивач має право звернутись із відповідним позовом, як сторона виконавчого провадження, до суду, що видав виконавчий лист.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За таких обставин, вказаний не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до Відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про скасування постанови в частині.

Розяснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою до Рівненського окружного адміністративного суду не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Сало А.Б.