Справа № 826/7703/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 січня 2017 року № 826/7703/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів: Погрібніченка І.М., Шулежка В.П. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «ТЕПЛО-УЮТ»
до Державної фіскальної служби України Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ТЕПЛО-УЮТ" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1), Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача-2 щодо розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів № 1 від 09.02.2016 року;

- прийняти та зареєструвати податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за квітень 2016 року, що було доставлено до ДПС України 16.05.2016 року днем їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, тобто 16.05.2016 р.

- прийняти та зареєструвати датою (операційним днем) та часом, коли вони були направлені до Державної фіскальної служби України ПП «ТЕПЛО-УЮТ» засобами електронного зв'язку для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних: податкову накладну № 225 від 28.04.2016 року, яку було доставлено для реєстрації в ЄДРПН 28.04.2016 року; податкову накладну № 226 від 30.04.2016 року, яку було доставлено для реєстрації в ЄДРПН 30.04.2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем безпідставно розірвано договір на визнання електронних документів. Оскільки, позивачем було дотримано всіх вимог закону щодо заповнення та подання податкових накладних та податкової звітності за квітень 2016 року, відмова відповідача в їх прийнятті є неправомірною.

Відповідач-1 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що станом на день подання позивачем податкових накладних та податкової звітності був відсутній договір про визнання електронних документів.

Відповідач-2 в судові засідання не прибув, заперечень по суті спору не подав.

В судове засідання 11.11.2016 року сторони не прибули. Позивач надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Враховуючи неявку представників сторін, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка або експерта, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Приватне підприємство «ТЕПЛО-УЮТ» є юридичною особою, яке зареєстроване 07.12.2015 pоку під №1 060794 відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві.

З 07.12.2015 pоку Приватне підприємство «ТЕПЛО-УЮТ» прийнято на облік до державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві як платник податків, про що зроблено відповідний запис під № 26.

Окрім того, Приватне підприємство «ТЕПЛО-УЮТ» з 07.12.2015 року перебуває на обліку у державній податковій інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві як платник єдиного внеску, про що зроблено запис під № 4684.

Також позивач є платником податку на додану вартість та має індивідуальний податковий номер №57.

09.02.2016 року між Приватним підприємством «ТЕПЛО-УЮТ» і ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було укладено Договір про визнання електронних документів № 1. Предметом Договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до ДПІ засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Відповідно до умов вказаного Договору позивачем засобами електронного зв'язку було подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві: податкова накладна №225 від 28.04.2016 р.; податкова накладна №226 від 30.04.2016 р., звітна податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2016 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2016 року від 16.05.2016 року.

Факти подання вказаних документів підтверджуються квитанціями відповідача-1.

Разом з тим, з квитанцій відповідача-1 вбачається, що подані позивачем документи прийнято не було з наступної підстави "можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності".

Вважаючи відмову у прийнятті документів протиправною, позивач звернувся до суду.

Дослідивши надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 ПК України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. В свою чергу, дана норма кореспондує зі ст. 16 ПК України, згідно якої одним з обов'язків платників податків є подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

В свою чергу, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.

За умови дотримання платником податків вимог статті 48 посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено ПК України, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Водночас, платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Під час здійснення повноважень щодо приймання податкової звітності та податкових документів в електронній формі засобами телекомунікаційного зв'язку територіальні органи Міністерства доходів і зборів України дотримуються вимог Податкового кодексу України (далі - ПКУ), Закону України від 22.05.2003 р. №851 "Про електронні документи та електронний документообіг" (далі - Закон № 851), наказу ДПА України від 10.04.2008 р. № 233 "Про подання електронної податкової звітності", зареєстрованого в Мін'юсті України 16.04.2008 р. за №320/15011.

Відповідно до п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України, платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Матеріали справи свідчать, що позивачем засобами електронного зв'язку було подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві наступні документи: податкова накладна №225 від 28.04.2016 р.; податкова накладна №226 від 30.04.2016 р., звітна податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2016 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2016 року від 16.05.2016 року.

Разом з тим, з квитанцій відповідача-1 вбачається, що подані позивачем документи прийнято не було з наступної підстави "можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності".

Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 6 Договору №1 про визнання електронних документів від 09.02.2016 року орган ДФС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації. У разі припинення дії Договору надісланий Платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Під час розгляду справи судом не встановлено факту одностороннього розірвання Договору №1 про визнання електронних документів від 09.02.2016 року, так як відповідачем не було надано жодних доказів в підтвердження вказаних обставин.

Таким чином, податковим органом безпідставно та необґрунтовано не прийнято та не зареєстровано документи, надіслані позивачем засобами електронного зв'язку, а саме: податкову накладну №225 від 28.04.2016 року; податкову накладну №226 від 30.04.2016 року; звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року та розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2016 року від 16.05.2016 року, мотивуючи такі дії відсутністю договору щодо визнання електронних документів.

Отже зважаючи на те, що факт розірвання Договору №1 про визнання електронних документів від 09.02.2016 року під час розгляду справи не підтвердився, то й відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача-2 щодо розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів № 1 від 09.02.2016 року.

Позовні вимоги позивача, в яких він просить суд прийняти та зареєструвати податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за квітень 2016 року, що було доставлено до ДПС України 16.05.2016 року днем їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, тобто 16.05.2016 року; прийняти та зареєструвати датою (операційним днем) та часом, коли вони були направлені до Державної фіскальної служби України ПП «ТЕПЛО-УЮТ» засобами електронного зв'язку для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних: податкову накладну № 225 від 28.04.2016 року, яку було доставлено для реєстрації в ЄДРПН 28.04.2016 року; податкову накладну № 226 від 30.04.2016 року, яку було доставлено для реєстрації в ЄДРПН 30.04.2016 року також не можуть бути задоволені, оскільки обраний спосіб захисту не передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.

Втім, виходячи з встановлених судом фактів протиправної відмови у прийнятті поданих позивачем документів, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою захисту порушених прав позивача та вважати прийнятими та зареєстрованими податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за квітень 2016 року, що були доставлені до ДПС України 16.05.2016 року, днем їх фактичного отримання, тобто 16.05.2016 р., а також вважати прийнятими та зареєстрованими податкові накладні № 225 від 28.04.2016 року та № 226 від 30.04.2016 року датами (операційними днями) та часом, коли вони були подані до Державної фіскальної служби України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені податковим органом, не спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов приватного підприємства "ТЕПЛО-УЮТ" задовольнити частково.

2. Вважати прийнятими та зареєстрованими подані Приватним підприємством "ТЕПЛО-УЮТ" податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за квітень 2016 року, що були доставлені до ДПС України 16.05.2016 року, днем їх фактичного отримання, тобто 16.05.2016 року.

3. Вважати прийнятими та зареєстрованими подані Приватним підприємством "ТЕПЛО-УЮТ" податкові накладні № 225 від 28.04.2016 року та № 226 від 30.04.2016 року датами (операційними днями) та часом, коли вони були подані до Державної фіскальної служби України.

4. Судові витрати у сумі 2756,00 гривень присудити на користь Приватного підприємства "ТЕПЛО-УЮТ" за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко