Справа № 2-а/1970/2607/11
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 р. Справа № 876/10283/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю представника відповідача: Лещук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Садиба" до Державна податкова інспекція в Гусятинському районі про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

13.09.2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування рішення № від 26.08.11р. про накладення штрафних санкцій сумі 106250 гривень.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 липня 2016 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Садиба» задоволено частково. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року скасовано і направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в акті перевірки зазначено, що товариством одержано готівкові кошти в сумі 21250 грн. за відпущений товар і вказана сума невідображена в касовій книзі. Однак зазначені обставини не відповідають дійсності, оскільки до керівництва товариства 31.05.2011 року звернувся житель АДРЕСА_1 ОСОБА_2 з метою замовлення товару у них. Йому було видано накладну, де було вказано вартість і кількість продукції, яку він мав би одержати. Про те, що вказана накладна не є бухгалтерським документом, а лише пропозицією щодо кількості та вартості продукції свідчить хоча б те, що вона навіть не підписана керівником та бухгалтером підприємства. Факт отримання підприємством коштів може бути підтверджено лише одним бухгалтерським документом - прихідним касовим ордером. Даний документ ОСОБА_2 ніколи не видавався, а видавався його дружині значно пізніше після отримання товару та його оплати. Протягом 08.06.2011 р. - 11.07.2011 р. дружиною ОСОБА_2 8 разів одержано продукцію, про що видано відповідні, оформлені накладні, останньою здійснено оплату одержаної продукції а керівництвом підприємства зроблено відповідний запис у касовій книзі.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 26.08.2011р. Державної податкової інспекції в Гусятинському районі про застосування штрафних санкцій на суму 106250 грн.

Чортківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області постанову оскаржила, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на те, що За результатами перевірки складено акт від 11.08.2011 р. №00691904/28/32015589 та встановлено не оприбуткування готівкових коштів у касовій книзі за 31.05.2011 р. - 21250 грн., чим порушено вимоги пунктів 2.6, 4.2, 4.3 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного Банку України від 15 грудня 2004 року №637.

В ході оперативного опрацювання працівниками податкової міліції ДШ уЧоргківському районі отримано пояснення у жителя АДРЕСА_1 ОСОБА_2.,який пояснив, шо готівкові кошти в сумі 21250,00 грн. попередньо проплачені 31.05.2011р. директору ТОВ «Садиба» Монастирському З.С., разом з представленою накладною від 31.05.2011 року № 11 (яка виписана на його дружину ОСОБА_4.) та з відміткою «Передоплата» на реалізацію цегли 25 тис. штук по ціні 850,00 грн. за одну тисячу цеглина загальну суму 21250,00 грн.

Акт перевірки отримано та підписано керівником ТОВ «Садиба» Монастирським З.С. 11.08.2011 р. без зауважень та застережень.

У ході апеляційного розгляду представник апелянта Лещук Н.В. надала пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано а судом не здобуто належних та допустимих доказів, які б свідчили про не оприбуткування позивачем у касовій книзі 31.05.2011 р. готівкових коштів в розмірі 21250,00 грн. за реалізовану цеглу. З матеріалів адміністративної справи випливає, що на момент проведення перевірки касова книга відповідно до Статуту товариства була на перевірці у учасників товариства у м. Києві. Однак, даний факт не був взятий до уваги контролюючим органом при винесенні рішення про накладення фінансових санкцій. Крім того факт надходження до каси позивача коштів у розмірі 21 250,00 грн. від ОСОБА_2 підтверджується наявними у матеріалах справи копією касової книги.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що ДПІ в Гусятинському районі проведено перевірку TзOB "Садиба" за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

За результатами перевірки складено акт від 11.08.2011 р. №00691904/28/32015589 та встановлено не оприбуткування готівкових коштів у касовій книзі за 31.05.2011 р. - 21250 грн., чим порушено вимоги пунктів 2.6, 4.2, 4.3 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного Банку України від 15 грудня 2004 року №637.

Акт перевірки отримано і підписано керівником TзOB "Садиба" Монастирським З.С. 11.08.2011 р.

Під час перевірки було встановлено, що ОСОБА_2, попередньо проплатив 31.05.2011 р. директору TзOB "Садиба" Монастирському З.С. - 21250 грн. за отримання цегли, однак не оприбуткував їх у касовій книзі.

На підставі акта перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення - рішення від 26.08.2011 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки - 106250 грн. - за не оприбуткування у касі готівки - п'ятикратний розмір не оприбуткованої готівки. При отримані 31.05.2011 р. - 21250 грн. за реалізовану цеглу не здійснено їх оприбуткування у касовій книзі.

Згідно з п.2.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637 (далі - Положення) підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до п.1.2 зазначеного вище Положення, каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових, документів, а оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємця обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Крім того, пунктом 2.6 розділу 2 цього Положення встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Вищезазначеним Положенням визначено, що касова книга - документ установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі.

Пунктом 4.2 Положення визначено, що усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів).

Відповідно до пункту 4.4 Положення записи в касовій книзі здійснюються на підставі відповідної інформації з касових документів. Записи в касовій книзі мають робитися до початку наступного робочого дня (тобто із залишками на кінець попереднього дня), а також містити всі реквізити, що передбачені формою касової книги. Сторінки касової книги мають нумеруватися автоматично в порядку зростання з початку року.

Форму касової книги установлено наказом Міністерства статистики України від 15.02.1996р. № 51 "Про затвердження типових форм первинного обліку касових операцій".

Згідно з пп.7.3 цього Положення відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців, керівників підприємств. Особи, винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою органами ДПС притягуються до відповідальності.

Згідно з абзацом 3 статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки застосовуються штрафні санкції у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що відповідальність у вигляді штрафних санкцій застосовується в разі неоприбуткування готівки у касі шляхом відображення надходжень в касовій книзі.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що відповідачем не надано а судом не здобуто належних та допустимих доказів, які б свідчили про не оприбуткування позивачем у касовій книзі 31.05.2011 р. готівкових коштів в розмірі 21250,00 грн. за реалізовану цеглу.

З матеріалів адміністративної справи випливає, що на момент проведення перевірки касова книга відповідно до Статуту товариства була на перевірці у учасників товариства у м. Києві. Однак, даний факт не був взятий до уваги контролюючим органом при винесенні рішення про накладення фінансових санкцій.

Крім того факт надходження до каси позивача коштів у розмірі 21 250,00 грн. від ОСОБА_2 підтверджується наявними у матеріалах справи копією касової книги. Оригінал касової книги був оглянутий в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року у справі №2-а/1970/2607/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний