Справа № 161/12287/16-а,2-а/161/686/16
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Справа № 876/9868/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.

з участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

20.09.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про:

визнання протиправним та скасування рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 07.09.2016 року №114 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до положень п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов'язання Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до положень п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.09.2016 року (з дня подання заяви про призначення пенсії).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем неправомірно не враховано стаж роботи на посаді викладача по класу акордеона в Луцькій музичній школі № 2, що підтверджується записом в трудовій книжці, за період з 01.08.1986 року по 31.08.2016 року для призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов.

В апеляційній скарзі покликається на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача всіх спеціальностей, керівника гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи, музичного керівника включена до переліку посад педагогічних працівників.

У ході апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 надала пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що період трудового стажу позивача з 01.08.1986 року по 31.08.2016 року на посаді викладача по класу акордеона в Луцькій музичній школі № 2 не зараховується до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки в постанові КМУ №963 від 14.06.2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» не зазначається посада викладача музичної школи.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що з 01.08.1986 року по 31.08.2016 року працювала на посаді викладача по класу акордеона в Луцькій музичній школі № 2, що підтверджується довідкою з місця роботи та записом в трудовій книжці (а.с. 11, 12).

01.09.2016 року позивач звернулась з заявою до відповідача про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак рішенням Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України за №114 від 07.09.2016 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років.

Підставою для прийняття такого рішення стало те, що стаж позивача тривалістю 30 років не зараховується до спеціального стажу роботи, який дає працівникам освіти право на пенсію за вислугою років, оскільки згідно «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 музична школа відноситься до позашкільних навчальних закладів, а посада викладача позашкільних навчальних закладів не передбачена в переліку посад вказаного типу навчального закладу.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з ст.52 вказаного Закону України право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Відповідно до п. «е» ст.55 цього Закону України право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про освіту» структура освіти включає в себе, зокрема, позашкільну освіту, яка є частиною структури освіти і спрямовується на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про позашкільну освіту» структуру позашкільної освіти становлять: позашкільні навчальні заклади; інші навчальні заклади як центри позашкільної освіти у позаурочний та позанавчальний час, до числа яких належать: загальноосвітні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, професійно-технічні та вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації, гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об'єднання на базі загальноосвітніх навчальних закладів, міжшкільних навчально-виробничих комбінатів, професійно-технічних та вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації; клуби та об'єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності; культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші навчальні заклади, установи; фонди, асоціації, діяльність яких пов'язана із функціонуванням позашкільної освіти.

Згідно з ч.4 ст.21 цього Закону педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» встановлено, що в позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідувачі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

При цьому, даною постановою посада викладача в школі мистецтв не була передбачена.

Однак постановою Кабінет Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 затверджено переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, посади викладача позашкільного навчального закладу.

Відповідно до листа Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995р. №01-3/133-02-2 порядок призначення пенсії за вислугою років, передбачений Постановою Кабінет Міністрів України від 04.11.1993р. №909, поширено на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до неї.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001р. № 433 (зі змінами) «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» затверджено перелік типів позашкільних навчальних закладів до яких віднесено музичні школи.

Таким чином, період роботи на посаді на посаді викладача по класу акордеона в Луцькій музичній школі № 2 повинен зараховуватись Управлінням до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років.

Така ж правова позиція викладена у рішеннях Вищого адміністративного суду від 26.09.2013р. № К/800/39138/13, від 10.04.2013р. № К/9991/24107/11, від 12.02.2014р. № К/800/34834/13.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 07.09.2016 року №114 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до положень п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до положень п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.09.2016 року (з дня подання заяви про призначення пенсії).

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які спростовують правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки вирішуючи даний публічно-правовий спір, не вірно встановлено фактичні обставини справи, надано невірну оцінку дослідженим доказам та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Крім цього ч.1 ст.94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 606 грн. 32 коп. (квитанція №0.0.657437092.1 від 23.11.2016 року)

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що сплата позивачем судового збору підлягає відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області.

Керуючись статтями 94, 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2016 року у справі №161/12287/16-а скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Визнати протиправним та скасувати рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 07.09.2016 року №114 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до положень п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до положень п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.09.2016 року (з дня подання заяви про призначення пенсії).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 606 грн. 32 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний