Справа № 464/7474/16-а,2-а/464/346/16
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017р. Справа № 876/9548/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідач у справі): ОСОБА_1,

позивача у справі: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 15.11.2016р. по справі № 464/7474/16-а,2-а/464/346/16

за позовом ОСОБА_3

до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2016р. позивач: ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача: управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова. в якому ОСОБА_3 просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобовязання управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова врахувати період роботи ОСОБА_3 на посаді секретаря-друкарки прокуратури Львівської області з 15.02.1993р. по 07.12.1995р. та спеціаліста з питань захисту державних таємниць прокуратури Львівської області з 08.12.1995р. по 13.10.1997р. до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років та призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру в редакції 2014р. на підставі довідки прокуратури Львівської області № 18/1169 від 18.07.2016р..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно Законом України Про прокуратуру.

Відповідач рішенням за № 16745/03 від 06.10.2016р. позивачці відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, посилаючись на те, що у позивача немає необхідного стажу для призначення пенсії. Позивачка вважає таку відмову відповідача необґрунтованою, та незаконною, яка порушує його конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, передбачені Конституцією України, іншими законами України.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 15.11.2016р. повністю, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог статті 86 Закону України Про прокуратуру в редакції 2014р., зобовязано управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова врахувати період роботи ОСОБА_3 на посаді секретаря-друкарки прокуратури Львівської області з 15 лютого 1993р. по 07 грудня 1995р. та спеціаліста з питань захисту державних таємниць прокуратури Львівської області з 08.12.1995р. по 13.10.1997р. до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років та призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру в редакції 2014р. на підставі довідки прокуратури Львівської області № 18/1169 від 18.07.2016р

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив апелянт (відповідач-1 у справі): управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те. що при винесенні даного рішення судом неповністю з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим що період роботи позивача на посаді держслужбовця необхідно рахувати з часу отримання диплому про вищу освіту, тобто з 26.06.1997р., що є недостатнім для призначення цього виду пенсії. При цьому відповідач також посилається на те, що 01.04.2015р. набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VІІІ, пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, Про статус народного депутата України» та ін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне.

ОСОБА_3 03.02.1993р. позивачка призначена курєром прокуратури Львівської області; 15.02.1993р. позивача переведено на посаду секретаря-друкарки; з 08.12.1995р. по 13.10.1995р. позивач займала посаду спеціаліста з питань захисту державних таємниць прокуратури Львівської області; 14.10.1997 р. позивача призначено стажистом на вакантну посаду помічника прокурора Франківського району м. Львова; 29.05.1998 р. на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства; 17.06.1998 р. позивачка призначена на посаду прокурора Франківського району; 20.08.1999 р. старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів при проведенні слідства; 07.12.1999р. на посаду старшого помічника прокурора Шевченківського району; 30.12.2011р. позивач призначена на посаду старшого помічника прокурора Шевченківського району м. Львова з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах та інших примусових заходів; 11.06.2012р. на посаду старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Львова з питань нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах та інших примусових заходів, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян; 31.07.2015р. на посаду прокурора прокуратури Шевченківського району м. Львова; 23.12.2015р. звільнена з посади, яку обіймала, та з органів прокуратури у звязку із скороченням кількості прокурорів органів прокуратури Львівської області.

Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою ОСОБА_3В

Задоволюючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ОСОБА_3 має необхідний для призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014р. загальний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду з такими висновками суду першої інстанції погоджується та зазначає наступне:

Ч. 1 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014р. прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01.10.2015 р. по 30.09.2016 р. 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Ч. 6 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014р. до вислуги років, що дає право на пенсію, згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у ст. 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.

Керуючись нормами ч.8 статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014р. право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоровя, у звязку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у звязку із скороченням кількості прокурорів, у звязку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак безпідставне поширення норм пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ на Закон України Про прокуратуру від 14.10.2014 р., який набрав чинності після набрання чинності вищевказаним Законом № 213-VІІІ та після настання умов для реалізації пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ, є порушенням вимог ст. 58 Конституції України та принципу правової визначеності.

Апеляційний суд зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 р. № 8-пр/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У наведених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена, насамперед, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Положеннями статтей 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України Про прокуратуру» від 14.10.2014р.), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відтак при призначенні пенсії позивачці за вислугу років відповідач мав застосувати ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014р.

Відносно посилання відповідача на те, що період роботи позивачки на посадах секретаря-друкарки прокуратури Львівської області з 15.01.1993р. по 07.12.1995р. та спеціаліста з питань захисту державних таємниць прокуратури Львівської області з 08.12.1995р. по 25.06.1997р. (день отримання вищої освіти) не може бути врахований до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, колегія суддів зазначає:

На час роботи ОСОБА_3 на вказаних посадах на неї розповсюджувався Закон України Про державну службу від 16.12.1993р., згідно із ч. 1 ст. 1 якого державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Нормами ч.1 ст. 2 цього Закону встановлено, що посада- це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03.05.1994р. № 283, до державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається час роботи на посадах службовців в органах, зазначених в п. 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державної служби.

Наказом Головного Управління Державної служби України від 01.09.1999р. № 65 затверджено Довідник типових професійно-кваоіфікаційних характеристик посад державних службовців, відповідно до п. 2.6 якого державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо-кваліфіканійний рівень - спеціаліст, магістр) за спеціальностями галузі «Державне управління» або іншими, професійно орієнтованими для державної служби з додатковим підвищенням кваліфікації, а на посадах спеціалістів VІІ категорії державних службовців припустиме використання фахівців з базовим рівнем вищої освіти (бакалавр).

Як наслідок, апеляційний суд зазначає, що вимога до осіб, які займають посади державних службовців, щодо наявності в них вищої освіти настала лише з 01.09.1999р.

ОСОБА_3 обіймала посади секретаря-друкарки прокуратури Львівської області та спеціаліста з питань захисту державних таємниць прокуратури Львівської області в період чинності відповідної редакції Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року. Із змісту якого, вбачається, що позивачка мала статус та повноваження державного службовця відповідного рівня, незважаючи на відсутність у неї вищої освіти.

Відтак, відсутність у позивача в період з 15.01.1993р. по 25.06.1997р. диплому про вищу освіту не може бути підставою для відмови в зарахуванні цього періоду перебування на посаді держслужбовця до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Виходячи з вищенаведеного судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що ОСОБА_3 мала необхідний для призначення пенсії за вислугу років згідно із ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року загальний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 15.11.2016р. по справі № 464/7474/16-а,2-а/464/346/16 за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними, - залишити без задоволення.

2. Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 15.11.2016р. по справі № 464/7474/16-а,2-а/464/346/16,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга