Справа № 214/6886/16-а
Суддя: Чернова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/6886/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2017 року , Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.

при секретарі Ізак О.В.

розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просив визнати протиправним рішення Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, оформленого протоколом №34 від 03.11.2016 року щодо відмови йому в поновленні пенсії; зобов'язати Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та поновити виплату пенсії за віком із застосуванням всіх підвищень, індексацій та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством України; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Адміністративний позов обґрунтовує наступним. До липня 1994 року позивач проживав в АДРЕСА_1, та отримував пенсію за віком. В подальшому виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку з чим виплату пенсії припинено. 21.10.2016 року позивач, через свого представника - ОСОБА_2, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком в розмірах відповідно до чинного законодавства. Рішенням Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в поновленні виплати пенсії відмовлено. В протоколі №34 від 03.11.2016 року відповідачем зазначено, що пенсія може бути призначена за умови проживання на території України. Угода про соціальне забезпечення між урядами Ізраїлю та України не укладена. Позивач вважає протиправним рішення щодо відмови в перерахунку та поновленні виплати пенсії, у зв'язку з чим, був змушений звернутись до суду із адміністративним позовом.

Представник відповідача надав суду заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що дійсно позивач отримував пенсію за віком до 31.07.1994 року. Оскільки позивач зазначив у своїй заяві про те, що постійно проживає за межами України, а саме на території Держави Ізраїль, відповідач вважає, що правові підстави для поновлення йому виплат пенсії відсутні. Також зазначає, що заяву про поновлення виплати пенсії подано представником позивача за довіреністю, що не відповідає вимогам норм діючого законодавства України. Крім того, відповідач зауважує, що угоди між Україною та Ізраїлем про співробітництво в галузі соціального забезпечення не укладено. Таким чином, Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, вважає поданий адміністративний позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_1 до 31.07.1994 року проживав в АДРЕСА_1, та отримував пенсію за віком. В подальшому виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку з чим, виплату пенсії було припинено. 21.10.2016 року позивач, через свого представника - ОСОБА_2, звернувся до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком в розмірах відповідно до чинного законодавства. Рішенням Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в поновленні виплати пенсії відмовлено. В протоколі №34 від 03.11.2016 року відповідачем зазначено, що пенсія може бути призначена за умови проживання на території України. Угода про соціальне забезпечення між урядами Ізраїлю та України не укладена.

Суд приходить до висновку про те, що рішення відповідача щодо відмови в перерахунку та поновленні виплати пенсії позивачу є протиправним виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи суд має керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Крім того, згідно із ч.1 ст.9 вищезазначеного Кодексу суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009, п.2 ч.1 ст.49, друге речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Як зазначено в Рішенні КСУ №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п.51 цього рішення). У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року, №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону № 1058-ІV, виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Відповідно ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. У зв'язку з цим, Суд критично відноситься до заперечень відповідача в частині того, що із заявою до нього повинен був звернутись позивач особисто.

Керуючись ст.ст.22,24,46 Конституції України, ст.ст.49,51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року, ст.ст.2,8,9,10,11,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, про визнання протиправним рішення та спонукання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області оформленого протоколом №34 від 03.11.2016 року про відмову в поновленні виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати та поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року із застосуванням усіх перерахунків та індексацій відповідно до ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути з Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1, судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Чернова Н.В.