Справа № 2а-1767/10/2570
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2010-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1767/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Гром Л.М.

при секретарі Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Прогрес» Чернігівського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук» до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, третя особа на стороні позивача Державне підприємство «Дослідне господарство «Іванівка» Чернігівського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук» про визнання незаконними дій незаконними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

09.04.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області та просить суд визнати дії Державного виконавця щодо накладення арешту та продажу майна з прилюдних торгів незаконною та відмінити прилюдні торги майна, виставлені на продаж. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.05.2009 року постановою про відкриття виконавчого провадження Головний державний виконавець підрозділу ПВВ відділу ДВС ГУЮ у Чернігівській області ОСОБА_1 наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно підприємства. 09.09.2009 року по акту опису й арешту майна № 216990, проведено опис майна та такий самий опис й арешт зроблено по акту від 12.11.2009 року. 01.04.2010 року позивачем було отримано повідомлення про те, що з прилюдних торгів 12.04.2010 року буде продано майно, а саме: поросят до 2-х місяців 40 голів, корів 95 голів, бичків 1голова та телиць 4 голови. Згідно висновку експерта загальна оцінка на вартість обєктів складає 266195, 76 грн.

Своєю постановою від 05.05.2009 року про відкриття виконавчого провадження та накладенням арешту на все рухоме та нерухоме майно позивача, відповідач не врахував ст. 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» в якій сказано, що «встановити мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 % до вдосконалення механізму примусової реалізації майна. Також частка майна, виставлена відповідачем на продаж з прилюдних торгів, знаходиться за договором про відступлення права вимоги від 01.04.2010 року у заставодержателя ОСОБА_2 договором про відступлення права вимоги від 01.04.2010 року у заставодержателя ОСОБА_2, а тому не може бути продане з торгів. Позивач не погоджується з оцінкою майна, яке виставлено на продаж з прилюдних торгів. Згідно розрахунків, зроблених з розрахунку затрат, понесених підприємством на утримання однієї голови та їх ринкової вартості, вартість майна становить поросята 40 голів 24000 грн.; корови 95 голів 568350 грн.; бик 1 голова 6120 грн.; телиці 4 голови 19500 грн. 06.04.2010 року не погоджуючись з діями відповідача, позивачем подана скарга на дії підрозділу ПВР відділу ДВС ГУЮ у Чернігівській області з проханням скасувати акти видані державним виконавцем підрозділу та відмінити прилюдні торги. Така сама скарга 07.04.2010 року була подана до прокуратури Чернігівської області. Своїми діями державний виконавець порушив Закон України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» № 2864-14.

Статутний фонд підприємства становить 100 % держави. Представник позивача також зазначив, що в разі продажу майна з прилюдних торгів підприємству та державі буде нанесено невиправної шкоди.

Також представник позивача просив в забезпечення позову призупинити провадження по постанові від 05.05.2009 року державного виконавця підрозділу ПВР відділу ДВС ГУЮ в Чернігівській області в частині проведення прилюдних торгів з реалізації майна ДП ДГ «Прогрес» Чернігівського інституту АВ УААН. Судом було винесено ухвалу про забезпечення позову від 09.04.2010 року щодо заборони підрозділу ПВР відділу ДВС ГУЮ в Чернігівській області та товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНОР» в особі Чернігівської філії ТОВ «ЮНОР» вчиняти будь які дії відносно реалізації поросят до 2-х місяців 40 голів, корів 95 голів, бичків 1голова та телиць 4 голови по проведенню прилюдних торгів з реалізації майна ДП «ДГ «Прогрес» Чернігівського інституту АПВ УААН до закінчення розгляду справи по суті.

26.05.2010 року позивачем надано суду заяву про зміну позовних вимог та просить суд продовжити строк звернення до Чернігівського окружного адміністративного суду; визнати дії ГУЮ у Чернігівській області ППР відділу ДВС в частині накладення арешту на заставне майно не законним; скасувати постанову головного державного виконавця підрозділу ДВС ГУЮ у Чернігівській області від 05.05.2009 року в частині накладення арешту на заставне майно.

03.06.2010 року представником позивача в судовому засіданні було надано заяву про зміну позовних вимог, якою просить скасувати постанову головного державного виконавця підрозділу ПВР ГУЮ у Чернігівській області від 10.03.2010 року.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив суду наступне. Станом на 30.04.2010 року до складу зведеного виконавчого провадження входить 43 виконавчих документи на загальну суму стягнення 1886387,27 грн., в тому числі 23 виконавчі документа про стягнення заборгованості по заробітній платі на суму 130688,05 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про проведення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій не поширюється на виконання рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у звязку із трудовими відносинами, 09.09.2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції ОСОБА_3 проведено опис та накладено арешт на рухоме майно боржника, а саме: зерно пшениці зерно пшениці ярої 60 т, зерно овса 80 т, зерно овса 50 т, зерно жита 140 т та зерно пшениці озимої 50 т., про що складено відповідний акт. Описане майно було передано на зберігання виконуючого обовязки директора ДП «Дослідницьке господарство «Прогрес» ОСОБА_4, про що міститься відмітка в акті опису й арешту. Вказаний акт сторонами виконавчого провадження не оскаржувався.

12.11.2009 року директором ДП «Дослідницьке господарство «Прогрес» ОСОБА_4 до підрозділу примусового виконання рішень подано заяву щодо першочергового звернення стягнення на майно підприємства, яке не перебуває у заставі, а саме велику рогату худобу в кількості 100 голів та молодняк свиней в кількості 40 голів та подано всі необхідні документи. Також в своїй заяві ОСОБА_4 зобовязався розрахуватись з заборгованістю по виплаті заробітної плати до 27.11.2009 року.

12.11.2009 року державним виконавцем відповідно до ст. 55, 56 Закону України «Про виконавче провадження» складено акт опису й арешту майна, згідно якого накладено арешт на запропоноване майно, а саме молодняк свиней (поросят до 2-х місяців) у кількості 40 голів загальною вагою 400 кг та велику рогату худобу у кількості 100 голів (бик - 1 голова вагою 340 кг, телиці - 4 голови вагою 1300 кг, корови - 95 голів вагою 31575 кг). Описане майно передано на відповідальне зберігання директору підприємства ОСОБА_4, про що міститься відмітка в акті. Вказаний акт боржником в установленому порядку не оскаржувався.

З метою визначення вартості описаного майна 20.11.2009 державним виконавцем залучено до участі у виконавчому провадженні експерта, про що винесено відповідну постанову.

15.02.2010 року сторонам зведеного виконавчого провадження направлено повідомлення щодо вартості арештованого майна (худоби), яка згідно висновку експерта від 18.01.2010 становить 266195,76 грн. Представник боржника з експертним висновком ознайомився 17.02.2010 під розпис. Вказаний висновок сторонами виконавчого провадження не оскаржувався в установленому порядку.

18.03.2010 року арештоване майно передано на реалізацію ЧФ ТОВ «Юнор» згідно протоколу тендерної комісії відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області № 10 від 16.03.2010 року, про що укладено відповідний договір.

30.03.2010 року надійшло повідомлення торгівельної організації про призначення аукціону по реалізації арештованого майна на 12.04.2010 року. Листом від 13.04.2010 року торгівельна організація повідомила державного виконавця про те, що аукціон з реалізації арештованого майна не відбувся в зв'язку з відсутністю покупців та запропонувала здійснити його переоцінку.

Переоцінка майна та його подальша реалізація не проводилась у зв'язку з тим,, що ухвалою суду № 2а-1767/102570 від "09.04.2010 задоволено" клопотання боржника про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову та заборонено підрозділу, а також торгівельній організації, вчиняти будь-які дії з реалізації арештованого майна. Вказану ухвалу було винесено в межах розгляду позову боржника про виключення майна з акта опису й арешту від 12.11.2009, розгляд справи по якій перенесено на 13.05.2010.

На підставі ч.3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 03 червня поточного року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 26.03.2010 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на слідуючих підставах.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 49 Закону України, від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження» У разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат на виконавче провадження.

Згідно зі Статутом рухоме та нерухоме майно позивача належить державі.

Судом встановлено, що на виконанні в підрозділі примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області перебуває зведене виконавче провадження по стягненню коштів з ДП «Дослідницьке господарство «Прогрес», яке було передано на виконання до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області з відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції на підставі постанови начальника підрозділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 14.10.2009 року.

Згідно Закону України, від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ст. 55 Закону України, від 21.04.1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена боржником начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, або до суду у 10-денний строк.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до вимоги державного виконавця від 03.03.2010 року № 5-5 постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2009 року Державна виконавча служба провела арешт на все рухоме та нерухоме майно позивача. Як зазначив представник позивача, адміністрація ДП ДГ «Прогрес» дізналася про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно по постанові від 05.05.2009 року з листа відповідача від 15.02.2010 року № 11-20/480-5. Даний факт доводиться тим, що в журналі реєстрації вхідної документації не зареєстровано вищевказану постанову та відсутня постанова, акт опису і арешту майна в бухгалтерських документах. Дізнавшись про винесення постанов та актів позивачем 06.04.2010 року надано скаргу до начальника ГУЮ ДВС в Чернігівській області, яку було отримано 06.04.2010 року та в якій було прохання скасувати акти, видані державним виконавцем. Відповіді на скаргу на момент подання заяви про зміну позовних вимог від 26.05.2010 року позивач не отримав. Як повідомив представник позивача, директор ДП ДГ «Прогрес» ОСОБА_5 не міг знати, що існує акт опису й арешту майна від 12.11.2009 року, оскільки був призначений на посаду директора 25.02.2010 року, що підтверджується наказом № 22. Акт був підписаний колишнім директором ОСОБА_4 та бухгалтером ОСОБА_6 Бувший директор ОСОБА_4 не поставив до відома про наявність постанови про провадження примусового виконання стягнень з підприємства, та як зазначив в судовому засіданні представник позивач, останній знаходиться в розшуку по порушеній кримінальній справі. В матеріалах справи знаходиться акт опису та арешту майна від 12.11.2009 року, який проведений у присутності директора ДПДГ Прогрес ОСОБА_4 та який отримав другий екземпляр акту опису та арешту майна. Згідно реєстраційної книги даного документа в підприємстві не зареєстровано і про його існування не було відомо директору обраному на даний час.

Судом встановлений факт відносно того, що відсутня постанова державного виконавця від 05.05.2009 року про накладення державним виконавцем арешту на все рухоме та нерухоме майно. В матеріалах справи є лише копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2009 року.

10.03.2010 року головним державним виконавцем Савенко Геннадієм Володимировичем була винесена постанова від 10.03.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Судом встановлено, що частка майна, що виставлена відповідачем на продаж з прилюдних торгів, знаходиться за договором про відступлення права вимоги у іншого фактичного власника і ДПДГ Прогрес до нього не має відношення.

Також в матеріалах справи є копія договору від 28.09.2007 року, якою відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_7 Аваль» відкриває позивачу невідновлювальну кредитну лінію, в договорі в п. 3.4 визначений перелік товарів, які є забезпеченням цього договору відповідно до генеральної кредитної угоди № 012/12/0390701.

Згідно договору застави товарів в обігу від 28.09.2007 року вбачається, що на забезпечення Генеральної кредитної угоди №012/12/039-07 від 27.09.2007 року укладено між Заставодержателем та заставодавцем про повернення в строк до 26 вересня 2010 року кредиту в сумі 600000 тис. грн. сплатити проценти за його користування та інші платежі в розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань вказаних у п.1.1 цього договору Заставодавець на умовах передбачених цим договором, передає в заставу товари в обороті, а саме: молодняк ВРХ, телиці, бички, нетелі, молодняк свиней (поросят до 2-х місяців) свині ремонтні, свині на відгодівлі, тобто і в даному документі зазначені відомості, які потім були описані згідно акту опису та арешту на майно від 12.11.2009 року, молодняк свиней ( поросят до 2-х місяців) та телиці, велика рогата худоба - бик , телиці 4, корови - 95 голів.

Зазначені обставини свідчать, що під час проведення опису та арешту майна від 12.11.2009 року про наявність заставного майно, що було описано державним виконавцем, останньому не було повідомлено і не було надано відповідних документів

Згідно п. 5.3.1. Інструкції Мінюсту від 15.12.1999, № 74/5 "Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій" стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеною у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника.

В судовому засіданні також було допитано свідка ОСОБА_2, який в судовому засіданні підтвердив факт наявності у нього на той час частки майна позивача, згідно вищезазначених договорів. Про те, що майно було описано та арештоване, яке фактично знаходилось у нього в заставі, йому нічого не було відомо та стало відомо це тільки зі слів нового директора дослідницького господарства про оголошення торгів. Також свідок зазначив, що він передав Державному підприємству «Дослідне господарство «Іванівка» Чернігівського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук» документи, які перераховані в акті прийому передачі від 26.04.2010 року за договором про відступлення права вимоги, який був оформлений 31.03.2010 року.

Дані обставини знайшли своє підтвердження в наданих представником Державному підприємству «Дослідне господарство «Іванівка» Чернігівського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук» договором про відступлення права вимоги, який був оформлений 31.03.2010 року. Як зазначила представник «ДГ Іванівка», про те що існує на зазначено вище майно арешт, нічого не відомо, також про те, що фактично на їх майно постановою державного виконавця від 10.03.2010 року проведений арешт та заборона на відчудження, їй стало відомо тільки зі сповіщення позивача. Вважає, що прийняті рішення державного виконавця прийняті безпідставно, без врахування вимог та інтересів нового кредитору.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що постанова від 10.03.2010 року була винесена на підставі зведеного провадження по боржнику ДП ДГ «Прогрес» та була в наявності особиста заява директора цього підприємства ОСОБА_4 до підрозділу примусового виконання рішень щодо першечергового звернення стягнення на майно підприємства, яке не перебуває у заставі. Дана заява подана 12.11.2009 року і відповідно було проведено опис та арешт майна за вказаною заявою, зокрема велику рогату худобу в кількості 100 голів та молодняк свиней в кількості 40 голів. Даний акт не був оскаржений боржником.

Доводи представника позивача про те, що документи державного виконавця, а саме постанова про відкриття провадження від 05.05.2009 року та акт опису від 12.11.2009 року по реєстрації кореспонденції підприємства не проходили і не зареєстровані, знайшли своє підтвердження на підставі дослідження книг вхідної кореспонденції. Також представник позивача зазначав, що про проведення примусового виконання рішень суду фактично стало відомо при отриманні повідомлення про проведення торгів. У звязку з чим новопризначений директор підприємства з іншими працівниками намагались вчинити можливі дії щодо збереження підприємства, оскільки продаж худоби приведе до повного банкрутства та знищення цінного поголівя худоби. Звертались до керівництва академії та проводили дії щодо реалізації іншого майна для погашення боргів і на даний час є перспективи розрахунку з боргами без продажу поголівя худоби, про що повідомлено примусову виконавчу службу

Виходячи з вищенаведеного, постанова головного державного виконавця підрозділу ДВС ГУЮ у Чернігівській області від 10.03.2010 р року в частині накладення арешту на заставне майно підлягає скасуванню, оскільки те майно, на час опису та арешту майна від 12.11.2009 року яке, знаходилося не в розпорядженні боржника, а в розпорядженні ОСОБА_2, а на час винесення постанови від 10.03.2010 року даний час у Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка» Чернігівського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук».

Суд також бере до уваги, що згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких підстав суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись ст. ст.17, 18, 41, 70, 71, 104, 122 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Чернігівській області про накладення арешту згідно акту опису й арешту майна від 12.11.2009 року на заставне майно - незаконними.

Постанову головного державного виконавця підрозділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.03.2010 року скасувати.

Зазначену в ухвалі про забезпечення позову від 09.04.2010 року щодо заборону підрозділу ПВР відділу ДВС ГУЮ в Чернігівській області та товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНОР» в особі Чернігівської філії ТОВ «ЮНОР» вчиняти будь які дії відносно реалізації поросят до 2-х місяців 40 голів, корів 95 голів, бичків 1голова та телиць 4 голови по проведенню прилюдних торгів з реалізації майна ДП «ДГ «Прогрес» Чернігівського інституту АПВ УААН скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі, особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Гром Л.М.