Справа № 2а-776/10/2570
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2010-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-776/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі

Головуючої судді Ткаченко О.Є.,

за участю секретаря Маруфенко О.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом Державного підприємства науково-виробничого комплексу «Прогрес» до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

24 лютого 2010 року Державне підприємство науково-виробничого комплексу «Прогрес» (далі ДП НВК «Прогрес») звернулося до суду з адміністративним позовом до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції в Чернігівській області (далі Ніжинська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 лютого 2010 року № /0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 46440,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що на момент укладання договорів (від 08 серпня 2008 року № 8, від 11 серпня 2008 року № 9, від 01 вересня 2008 року № 10, від 02 вересня 2008 року № 11) між ДП НВК «Прогрес» та ТОВ «МКС Технолоджі», останній перебував в Єдиному державному реєстрі та мав свідоцтво платника ПДВ. Установчі документи та свідоцтво платника ПДВ № 37125251 ТОВ «МКС Технолоджі» були визнані недійсними рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2009 року по справі № 2-3376/09, тобто після виконання укладених договорів. Оскільки податкові накладні ТОВ «МКС Технолоджі» № 254 від 15 серпня 2008 року на суму ПДВ 11700,00 грн., № 255 від 15 серпня 2008 року на суму ПДВ 11400,00 грн., № 264 від 03 вересня 2008 року на суму ПДВ 11680,00 грн., № 266 від 03 вересня 2008 року на суму ПДВ 11660,00 грн. були оформлені належним чином, суми нарахованого податку в звязку з придбанням послуг є підтвердженими податковими накладними, розрахункові документи ДП НВК «Прогрес», а саме платіжні доручення № 3611 від 14 серпня 2008 року на суму 70200,00 грн., № 3612 від 14 серпня 2008 року на суму 68400,00 грн., № 3972 від 03 вересня 2008 року на суму 70080, 00 грн., № 3973 від 03 вересня 2008 року на суму 69960,00 грн. підтверджують факт сплати позивачем сум ПДВ в ціні отриманих від ТОВ «МКС Технолоджі» послуг. Тому позивачем не було допущено порушень підпунктів 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2 та підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та має право на включення до складу податкового кредиту 23100,00 грн. за вересень 2008 року та 23340,00 грн. за жовтень 2008 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на те що всі надані для перевірки первинні документи, а саме договори, протоколи узгодження договірної ціни, податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт укладені за підписом громадянина ОСОБА_3 В той же час, відповідно до пояснень громадянина ОСОБА_3 від 27 квітня 2009 року наданих ВПМ Ніжинської ОДПІ, що ТОВ «МКС Технолоджі» було створено без його відома та участі, він не має відношення до діяльності даного підприємства, не підписував установчих, звітних та інших документів, як посадова особа, крім того, він не знає, де знаходяться документи бухгалтерського та податкового обліку ТОВ «МКС Технолоджі». Також зазначив, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2009 року по справі № 2-3376/09 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «МКС Технолоджі» про визнання установчих документів недійсними, статут ТОВ «МКС Технолоджі», зареєстрований Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією 17 липня 2006 року визнано недійсним з часу реєстрації, а свідоцтво платника податку на додану вартість з моменту видачі свідоцтва ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, тобто з 04 серпня 2006 року. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що доводи позивача про наявність первинних бухгалтерських документів (податкової накладної) не є переконливими. Отже, позивачем порушено підпункти 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2, підпункт 7.4.1 та 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме завищено суму податкового кредиту з ПДВ на 46440,00 грн., в т.ч. за вересень 2008 року в сумі 23100,00 грн. та за жовтень 2008 року 23340,00 грн. Представник відповідача вважає дії по винесенню податкового повідомлення-рішення від 08 лютого 2009 року № /0 правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДП НВК «Прогрес» 20 липня 1993 року зареєстроване виконавчим комітетом Ніжинської міської ради Чернігівської області та є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість № 33648953, виданим 07 травня 2004 року Ніжинською ОДПІ (а.с. 8, 70).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

ДПІ у м. Чернігові з 14 грудня 2009 року по 14 січня 2010 року проведена планова виїзна перевірка ДП НВК «Прогрес» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2008 року по 30 вересня 2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2008 року по 30 вересня 2009 року, за результатами якої складено акт від 28 січня 2010 року № 69/23-14307297 (а.с. 10-39).

В акті перевірки від 28 січня 2010 року № 69/23-14307297 (далі акт перевірки) встановлено порушення п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.6 п. 7.2 п.п. 7.4.1 та п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168, в результаті чого завищено податок на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в період, що перевірявся, на загальну суму 46440,00 грн., в т.ч. за вересень 2008 року в сумі 23100,00 грн. та за жовтень 2008 року 23340,00 грн.

За висновками акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2010 року № /0, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 46440,00 грн.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що за перевіряємий період ДП НВК «Прогрес» було укладено з ТОВ «МКС Технолоджі» наступні договори:

- договір № 8 від 08 серпня 2008 року, згідно з яким ТОВ «МКС Технолоджі» мав виконати та передати ДП НВК «Прогрес» наступну роботу - «ОСОБА_3 методов наведения самонаводящихся управляемых объектов». ДП НВК «Прогрес» отримано від ТОВ «МКС Технолоджі» податкову накладну, сума ПДВ по якій відображена у складі податкового кредиту в податковій декларації з податку на додану вартість у вересні 2008 року (податкова накладна № 255 від 15 серпня 2008 року) на загальну суму 68400,00 грн., в тому числі ПДВ 11400,00 грн. (а.с. 48-49, 50, 67).

за результатами виконання сторонами підписано акт здачі-прийому робіт по договору № 8 від 08 серпня 2008 року (а.с. 51);

- договір № 9 від 11 серпня 2008 року, згідно з яким ТОВ «МКС Технолоджі» мав виконати та передати ДП НВК «Прогрес» наступну роботу - «ОСОБА_3 условий наведения самонаводящихся объектов при пропорциональном и параллельном сближении». ДП НВК «Прогрес» отримано від ТОВ «МКС Технолоджі» податкову накладну, сума ПДВ по якій відображена у складі податкового кредиту в податковій декларації з податку на додану вартість у вересні 2008 року (податкова накладна № 254 від 15 серпня 2008 року) на загальну суму 70200,00 грн., в тому числі ПДВ 11700,00 грн. (а.с. 52-53, 54, 66).

за результатами виконання сторонами підписано акт здачі-прийому робіт по договору № 9 від 11 серпня 2008 року (а.с. 55);

- договір № 10 від 01 вересня 2008 року, згідно з яким ТОВ «МКС Технолоджі» мав виконати та передати ДП НВК «Прогрес» наступну роботу - «ОСОБА_3 аналитических методов исследования динамики самонаведения». ДП НВК «Прогрес» отримано від ТОВ «МКС Технолоджі» податкову накладну, сума ПДВ, по якій відображена у складі податкового кредиту в податковій декларації з податку на додану вартість у жовтні 2008 року (податкова накладна № 266 від 03 вересня 2008 року) на загальну суму 69960,00 грн., в тому числі ПДВ 11660,00 грн. (а.с. 56-57, 58, 69).

за результатами виконання сторонами підписано акт здачі-прийому робіт по договору № 10 від 01 вересня 2008 року (а.с. 59);

- договір № 11 від 02 вересня 2008 року, згідно з яким ТОВ «МКС Технолоджі» мав виконати та передати ДП НВК «Прогрес» наступну роботу - «ОСОБА_3 частотного метода исследования динамики самонаведения». ДП НВК «Прогрес» отримано від ТОВ «МКС Технолоджі» податкову накладну, сума ПДВ по якій відображена у складі податкового кредиту в податковій декларації з податку на додану вартість у жовтні 2008 року (податкова накладна № 264 від 03 вересня 2008 року) на загальну суму 70080,00 грн., в тому числі ПДВ 11680,00 грн. (а.с. 60-61, 62, 68).

за результатами виконання сторонами підписано акт здачі-прийому робіт по договору № 11 від 02 вересня 2008 року (а.с. 63);

Згідно платіжних доручень від 14 серпня 2008 року № 3612 та № 3611, від 03 вересня 2008 року № 3973 та 3972 ДП НВК «Прогрес» перерахувало на рахунок ТОВ «МКС Технолоджі» суми, визначені у договорах № 8 від 08 серпня 2008 року, № 9 від 11 серпня 2008 року, № 10 від 01 вересня 2008 року та № 11 від 02 вересня 2008 року (а.с. 64, 65).

Судом зясовано, що протягом 2008 року позивач нараховував податковий кредит на підставі:

1) податкової накладної № 254 від 15 серпня 2008 року на загальну суму 70200,00 грн., в т.ч. ПДВ-20%: 11700,00 грн., яку виписало ТОВ «МКС Технолоджі» на виконання умов договору № 9 від 11 серпня 2008 року (а.с. 66).

2) податкової накладної № 255 від 15 серпня 2008 року на загальну суму 6840,00 грн., в т.ч. ПДВ-20%: 11400,00 грн., яку виписало ТОВ «МКС Технолоджі» на виконання умов договору № 8 від 08 серпня 2008 року (а.с. 67).

3) податкової накладної № 264 від 03 вересня 2008 року на загальну суму 70080,00 грн., в т.ч. ПДВ-20%: 11680,00 грн., яку виписало ТОВ «МКС Технолоджі» на виконання умов договору № 11 від 02 вересня 2008 року (а.с. 68).

4) податкової накладної № 266 від 03 вересня 2008 року на загальну суму 69960,00 грн., в т.ч. ПДВ-20%: 11660,00 грн., яку виписало ТОВ «МКС Технолоджі» на виконання умов договору № 10 від 01 вересня 2008 року (а.с. 69).

Посилання Ніжинської ОДПІ на те, що оскільки рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2009 року по справі № 2-3376/09 установчі документи та свідоцтво платника ПДВ № 37125251 ТОВ «МКС Технолоджі» були визнані недійсними з моменту реєстрації, яке набрало законної сили 03 червня 2009 року, тобто після виконання укладення договорів, тому не може бути включено до податкового кредиту суми ПДВ на підставі податкових накладних № 254 від 15 серпня 2008 року, № 255 від 15 серпня 2008 року, № 264 від 03 вересня 2008 року, № 266 від 03 вересня 2008 року, виписаних ТОВ «МКС Технолоджі» на адресу ДП НВК «Прогрес», є помилковим.

Відповідно до пункту 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 165 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 року за № 233/2037, податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення неплатником податку на додану вартість.

Отже, якщо накладна заповнена особою, що не є платником податку на додану вартість, не перебуває в реєстрі платників податку на додану вартість, а, отже не має номера платника податку на додану вартість, така накладна буде недійсною. В свою чергу недійсна податкова накладна не може підтвердити податковий кредит (витрат по сплаті податку) покупця та податкові зобов'язання продавця.

Відповідно до вимог п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 р. № 168/97 не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Тобто суми податку на додану вартість не можуть бути включені до податкового кредиту на підставі недійсних податкових накладних.

Відповідно до підпункту 7.2.1. пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку зобовязаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Згідно з підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Суд бере до уваги твердження позивача, що на момент виписки податкових накладних його контрагент ТОВ «МКС Технолоджі» був належним чином зареєстрованим платником ПДВ, що підтверджується інформацією, яка зазначена в листі від 13 січня 2010 року № 212/7/23-0910 направленому ДПА у м. Києві до Ніжинської ОДПІ, а саме згідно даного листа ТОВ «МКС Технолоджі»: стан ліквідаційна процедура, яка розпочалась 22 травня 2009 року (а.с. 85-86). А також не заперечується представником відповідача.

Всі суми ПДВ, сплаченого і віднесеного ДП НВК «Прогрес» до податкового кредиту, підтверджуються податковими накладними, які було надано на перевірку. Кожна податкова накладна відповідає вимога підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та відображає зміст господарської операції, в результаті якої вони складені.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями) передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 даного Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Як зазначено в підпункті 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 вказаного Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 даного Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Право на включення платником сум до податкового кредиту Законом України «Про податок на додану вартість» не поставлено в залежність від того, чи включать їх продавці до своїх податкових зобов`язань, чи відобразять вони їх в своїй податковій звітності та чи будуть ці суми міститись в базі автоматизованих співставлень податкового кредиту та податкових зобов`язань.

Позивачем податковий кредит сформовано з урахуванням вимог Закону України «Про податок на додану вартість», який містить заборону включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів, не підтверджених податковими накладними чи митними деклараціями.

Як вбачається з матеріалів справи, вище зазначені податкові накладні належно оформлені, а Законом України «Про податок на додану вартість» передбачено єдину підставі для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку покупця належно оформленої податкової накладної.

Отже, ДП НВК «Прогрес» правомірно включив усі вказані у виписаних податкових накладних суми ПДВ до свого податкового кредиту, оскільки ПДВ входить до складу договірної суми, сплаченої продавцем.

Наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування ПДВ, якщо податковий орган доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Запис до Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «МКС Технолоджі» у звязку із визнанням недійсними установчих документів внесено у 2009 році. Оскільки у 2008 році записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, стосовно припинення юридичної особи ТОВ «МКС Технолоджі» не вносилось, то відповідно до частини другої статті 104 ЦК України ця юридична особа на момент укладання та виконання зобовязань за договорами замовлення на продукцію науково-технічного призначення не вважалась такою, що припинила свою господарську діяльність.

Суд бере до уваги те, що відповідачем не доведено, що укладені між ДП НВК «Прогрес» та ТОВ «МКС Технолоджі» договори замовлення на продукцію науково-технічного призначення від 08 серпня 2008 року № 8, від 11 серпня 2008 року № 9, від 01 вересня 2008 року № 10, від 02 вересня 2008 року № 11 порушують публічний порядок, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оскільки згідно чинного законодавства України визнання недійсними установчих документів та свідоцтва платника ПДВ № 37125251 ТОВ «МКС Технолоджі» не має наслідком визнання договорів замовлення на продукцію науково-технічного призначення від 08 серпня 2008 року № 8, від 11 серпня 2008 року № 9, від 01 вересня 2008 року № 10, від 02 вересня 2008 року № 11 недійсними, а укладені між ДП НВК «Прогрес» та ТОВ МКС «Технолоджі» договори замовлення виконані сторонами, що підтверджується актами прийому-здачі та звітами про виконання робіт, та враховуючи, що недійсність цих договорів прямо не встановлена законом і вони не визнані судом недійсними, усі вказані договори в силу приписів статей 204, 205, 206, 218 Цивільного кодексу України є правомірними (а.с. 51, 55, 59, 63, 97-109, 110-122, 123-138, 139-152).

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

У відповідності до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2010 року № /0, яким позивачу визначено суму зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 46440,00 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов Державного підприємства науково-виробничого комплексу «Прогрес» до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції в Чернігівській області від 08 лютого 2010 року № /0.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі, особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата складання та підписання повного тексту постанови 29 квітня 2010 р.

Суддя Ткаченко О.Є.