Справа № 805/4901/16-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 р. Справа №805/4901/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10 год. 30 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаш Г.П.,

при секретарі - Кочетові В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної міжрайонної в м. Донецьку Виконавчої дирекції Донецького обласного Відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, за участю третіх осіб - Державної казначейської служби України, Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Головного управління державної казначейської служби України в Донецькій області, Фонду соціального страхування України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» про визнання бездіяльності щодо відмови у фінансуванні заяви-розрахунку незаконною та зобов'язання вчинити дії по фінансуванню страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» для надання матеріального забезпечення найманим працівникам по заяві-розрахунку на загальну суму 97386,80грн., а саме надати меморіальний документ до банку на перерахування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Центральної міжрайонної в м. Донецьку Виконавчої дирекції Донецького обласного Відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, за участю третіх осіб - Державної казначейської служби України (тертя особа 1), Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (третя особа 2), Головного управління державної казначейської служби України в Донецькій області (тертя особа 3), Фонду соціального страхування України (третя особа 4), Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» (третя особа 5) про визнання бездіяльності щодо відмови у фінансуванні заяви-розрахунку незаконною та зобов'язання вчинити дії по фінансуванню страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» для надання матеріального забезпечення найманим працівникам по заяві-розрахунку на загальну суму 97386,80грн., а саме надати меморіальний документ до банку на перерахування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у квітні 2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» було направлено на адресу Центральної міжрайонної в м. Донецьку Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності належним чином оформлену заяву - розрахунок фінансування матеріальним забезпеченням на суму 87648,12грн. та у жовтні 2016 року заяву-розрахунок на суму 9738,68грн. Зазначені документи були отримані відповідачем 04.05.2016 року та 17.10.2016 року відповідно. Позивач зазначає, що згідно ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" фiнансування страхувальникiв-роботодавцiв для надання матеріального забезпечення найманим працiвникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлiнням Фонду. Пiдставою для фiнансування страхувальникiв робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що мiстить iнформацiю про нарахованi застрахованим особам суми матерiального забезпечення за їх видами. Робочi органи Фонду здiйснюють фiнансування страхувальникiв-роботодавцiв протягом десяти робочих днів після надходження заяви. Проте, в порушення зазначеної норми, відповідачем не здійснено фінансування страхувальника - роботодавця (третьої особи 5) згідно наданих заяв-розрахунків на загальну суму 97386,80грн., що свою чергу порушує права позивача на отримання матеріального забезпечення. Позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі

Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Представником позивача до суду надано заяву про здійснення розгляду справи без його участі.

Відповідач позовні вимоги не визнав.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача, в яких останній зазначає, що позивач не є стороною у справі, оскільки обов'язок надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду лежить на страхувальнику - ТОВ «Юридична фірма «Воропаєв та партнери». Також вказує на те, що згідно п. 2 Плану заходів внаслідок заборони прийняття робочими органами відділень Фонду, які знаходяться на контрольованій території, заяв-розрахунків страхувальників, які зареєстровані на тимчасово непідконтрольній території, вказані заяви-розрахунки відправлено на зворотну адресу, вказану на конверті. Відповідач зазначає, що оскільки реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження ТОВ «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» до сьогоднішнього дня не проведені, Фонд не має можливості згідно п. 24 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України здійснити фінансування для надання матеріального забезпечення позивача, місцезнаходженням якого є окупована територія та територія проведення антитерористичної операції. Також, відповідач зазначив, що Виконавча дирекція Фонду не відмовляла ТОВ «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» у фінансуванні для надання матеріального забезпечення працівникам-застрахованим особам, а лише зазначила, що органи Донецького обласного відділення Фонду зможуть здійснити фінансування зазначеного підприємства після повернення території під контроль органів державної влади (м. Донецьк), або проведення реєстраційних дій щодо зміни місцезнаходження ТОВ «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» на території, що контролюється українською владою. Просив відмовити у позовних вимогах в повному та здійснити розгляд справи без участі представника відповідача.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі.

Третьою особою 2, Виконавчою дирекцією Донецького обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, були надані письмові заперечення по справі, аналогічні запереченням відповідача, в яких зазначено про законність дій Центральної міжрайонної в м. Донецьку Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності стосовно неможливості проведення розрахунку з підприємством (третьою особою 5).

Представник третьої особи 2, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, просив здійснити розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи 5, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду пояснення, які вмотивовані тим, що позивач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Юридична фірма «Воропаєв та партнери». Так, ТОВ «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» вважає дії відповідача щодо відмови у фінансуванні заяв-розрахунків протиправними та такими, що не відповідають положенням діючого законодавства України, а саме вимогам ст.ст. 15, 30, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представники третіх осіб 1, 3, 4, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, відповідно до приписів ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» зареєстроване 01.08.2005 року та має ідентифікаційний код юридичної особи 33703383, юридичною адресою підприємства є: 83001, м. Донецьк, вул. Мар'їнська, буд.1, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Підприємство здійснює господарську діяльність за адресою: м. Київ, вул. Десятинна, буд.3а .

Основними видами діяльності підприємства згідно з КВЕД є:

- 64.20 Діяльність холдингових компаній;

- 69.10 Діяльність у сфері права (основний):

- 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Судом встановлено, що позивач з Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» знаходиться в трудових відносинах. Зазначені обставини підтверджені наданими поясненнями Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери»

Також, не є спірним в даній справі, що 27.04.2016 року та 12.10.2016 року ТОВ «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» було направлено на адресу Центральної міжрайонної в м. Донецьку Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності належним чином оформлені заяви - розрахунки фінансування матеріальним забезпеченням на суми 87648,12грн. та 9738,68грн. відносно ОСОБА_1 Зазначені документи були отримані відповідачем 04.05.2016 року та 17.10.2016 року відповідно.

Проте, листом за №01-15-008 від 05.01.2017 року відповідачем відмовлено у виконанні положень Закону №1105 та надано роз'яснення щодо підстав неможливості проведення розрахунку у зв'язку з реєстрацією юридичної адреси підприємства-страхувальника на території, що тимчасово не підконтрольна українській владі. Вищезазначені заяви-розрахунки повернуті на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери».

З урахуванням доводів позовної заяви та заперечень відповідача, суд дійшов висновку, що спору між сторонами стосовно суми фінансування матеріального забезпечення, характеру тимчасової непрацездатності осіб або неналежного оформлення заявок - розрахунків за спірний період немає. Тож, предметом розгляду даної справи є питання стосовно вирішення правомірності дій відповідача з урахуванням приписів п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014року за №595 в частині не фінансування матеріальним забезпеченням Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» на загальну суму 97386,80грн., за умови надання ним оформленої належним чином заявки - розрахунку.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я врегульовані Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон №1105).

Пунктом 10 ч. 1 ст. 1 даного Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що страховий випадок за соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім'ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Відповідно до приписів п 2 ч. 1 ст. 16 Закону №1105 застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 20 даного Закону за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності надається такий вид матеріального забезпечення та соціальних послуг, як допомога по вагітності та пологах.

Стаття 22 Закону №1105 визначає умови надання допомоги по тимчасовій непрацездатності та тривалість її виплати.

Так, п. 1 ч. 1 цієї статті встановлено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків:

тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві;

відповідно до ч. 2 даної статті допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У ст. 23 Закону №1105 визначені підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності

Таким чином, допомога по тимчасовій непрацездатності не надається:

1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;

2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення від роботи чи інших обов'язків або симуляції хвороби;

3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;

4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;

5) у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням;

6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 зазначеного Закону допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Допомога по вагітності та пологах виплачується застрахованій особі, яка усиновила дитину протягом двох місяців з дня її народження, зазначеного у свідоцтві про народження, за період з дня усиновлення і до закінчення 56 календарних днів (70 календарних днів у разі одночасного усиновлення двох і більше дітей, 90 календарних днів - для жінок, віднесених до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) (ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 цього Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

За приписами ч. 1 ст. 32 Закону №1105 документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження.

Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п'яти днів після винесення відповідного рішення.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно п.1 ч.1 ст.11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" джерелами формування коштів Фонду є, зокрема, страхові внески страхувальників та застрахованих осіб.

Кошти, що надходять до Фонду від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, повинні забезпечувати, зокрема виплату застрахованим особам матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом (ч.1 ст.12 Закону).

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом (ст.19 Закону).

У відповідності до приписів Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 року №26, для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування (для зареєстрованих після 01.01.2011) (далі - місце обліку), із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства (п. 5).

Згідно п. 6 даного Порядку заява-розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення, зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу Фонду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 27.04.2016 року та 12.10.2016 року на виконання вищезазначених норм на адресу відповідача направлено заяви-розрахунки щодо здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення по вагітності та пологах застрахованій особі - ОСОБА_1 за рахунок коштів Фонду у розмірі 87648,12грн. та 9738,68грн. відповідно.

Так, суд зазначає, що законодавцем передбачений вичерпний перелік відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме: у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину; у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення від роботи чи інших обов'язків або симуляції хвороби; за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи; за час примусового лікування, призначеного за постановою суду; у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням; за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням. Застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з'являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності (ст.23 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

У разі якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання матеріального забезпечення, невикористані страхові кошти повертаються до робочого органу Фонду, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

П.5 Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової працездатності від 22.12.2010року за №26 передбачено, що для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування (для зареєстрованих після 01.01.2011року), із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014року за №595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Суд приймає до уваги той факт, що юридичною адресою позивача є м. Донецьк, яке є територією, що на даний час тимчасово не підконтрольна українській владі.

Проте, відповідно до Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.02.2015року у справі №826/18402/14, яка набрала чинності 20 травня 2015року Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014року за №595 визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття, тобто з 07.10.2014року. При цьому, суд зазначає, що Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2015року по справі №К/800/25198/15 в задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних рішень було відмовлено.

Таким чином, згідно рішення суду п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014року за №595 визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття.

Крім того, суд зазначає, що для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, прийнято Закон України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закону України №1669).

Згідно статті 4 даного Закону для осіб, які зареєстровані та переселилися з території проведення антитерористичної операції в період її проведення, реєстрація фізичної особи - підприємця здійснюється державними реєстраторами за адресою тимчасового проживання без вимоги державних реєстраторів реєстраційних служб територіальних органів Міністерства юстиції України в областях та місті Києві наявності реєстрації про місця проживання за місцем проведення реєстраційних дій.

Установлено, що проведення реєстраційних дій щодо зміни місцезнаходження юридичних осіб та місця проживання фізичних осіб - підприємців, місцезнаходженням/місцем проживання яких є територія проведення антитерористичної операції, здійснюється щодо юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців державними реєстраторами реєстраційних служб територіальних органів Міністерства юстиції України в областях та місті Києві.

Проведення реєстраційних дій, пов'язаних із зміною складу засновників (учасників) та керівника юридичної особи, місцезнаходженням якої є територія проведення антитерористичної операції, на період її проведення забороняється.

Тобто з аналізу норм Закону України №1669 вбачається встановлення певного механізму проведення державними реєстраторами реєстраційних дій стосовно реєстрації суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, проте вказаний Закону не визначає обов'язку, зокрема, юридичних осіб, місцезнаходженням яких є територія, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, проведення певних реєстраційних дій щодо зміни юридичної адреси.

Крім того, суд зазначає, що статтею 3 Господарського кодексу України передбачено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

У відповідності до приписів ст. 6 даного Кодексу загальними принципами господарювання в Україні є:

забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб'єктів господарювання;

свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом;

вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України;

обмеження державного регулювання економічних процесів у зв'язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави;

захист національного товаровиробника;

заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Суд наголошує, що спонукання Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» до проведення реєстрації змін до установчих документів, пов'язаних зі зміною місцезнаходження юридичної особи, фактично позбавляє суб'єкта підприємництва здійснювати вільну господарську діяльність.

Водночас, враховуючи основну задачу Закону України №1669, зокрема, забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, суд вважає необґрунтованим тлумачення відповідачем зазначеної норми закону. Така правова оцінка даної норми, як надає відповідач, фактично унеможливлює як дію зазначеної норми, так і дію Закону України №1669 на практиці, оскільки має місце пряме порушення прав суб'єктів господарювання.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» фактично здійснює свою діяльність у м. Києві. Також, з матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» утримано та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зокрема щодо позивача, за період квітень 2016 року, вересень 2016 року, жовтень 2016 року. Зазначені обставини не спростовані відповідачем під час розгляду справи.

До того ж суд вважає необґрунтованим посилання відповідача як на підставу не проведення фінансування відповідно до наданої позивачем заяви-розрахунку на План заходів щодо реалізації норм постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населення та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей", затверджений керівником робочої групи 05.03.2015 року, оскільки вказаний документ не є нормативно-правовим актом та не може визначати підстави можливості надання Фондом фінансування страхувальникам-роботодавцям матеріального забезпечення найманим працівникам.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованим нездійснення відповідачем фінансування на виплату допомоги по вагітності та пологах застрахованій особі - ОСОБА_1 у формі матеріального забезпечення згідно наданих третьою особою 5 заяв-розрахунків.

Приймаючи до уваги усі вищенаведені доводи, що можуть вплинути на предмет розгляду справи в сукупності, а саме, здійснення позивачем своєї господарської діяльності на території, що підконтрольна українській владі, державну реєстрацію юридичної особи на території, що тимчасово не підконтрольна українській владі, визнання незаконним та нечинним з моменту прийняття п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014року за №595, законодавчо встановлені строки здійснення Фондом фінансування страхувальників-роботодавців, належне оформлення спірних заявок-розрахунків, відсутність підстав згідно ст.23 Закону для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, сплата позивачем єдиного соціального внеску за спірний період, що є джерелом формування коштів Фонду, факт того, що кошти, які надходять до Фонду від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, повинні забезпечувати, зокрема виплату застрахованим особам матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності Центральної міжрайонної в м. Донецьку Виконавчої дирекції Донецького обласного Відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо відмови у фінансуванні заяв-розрахунків від 26.04.2016 року та від 11.10.2016 року незаконною та зобов'язання Центральної міжрайонної в м. Донецьку Виконавчої дирекції Донецького обласного Відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вчинити дії по фінансуванню страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» для надання матеріального забезпечення ОСОБА_1 по заявам-розрахункам від 26.04.2016 року та від 11.10.2016 року на загальну суму 97386,80грн.

Нормами частини 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 41, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної міжрайонної в м. Донецьку Виконавчої дирекції Донецького обласного Відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, за участю третіх осіб - Державної казначейської служби України, Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Головного управління державної казначейської служби України в Донецькій області, Фонду соціального страхування України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» про визнання бездіяльності щодо відмови у фінансуванні заяви-розрахунку незаконною та зобов'язання вчинити дії по фінансуванню страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» для надання матеріального забезпечення найманим працівникам по заяві-розрахунку на загальну суму 97386,80грн., а саме надати меморіальний документ до банку на перерахування - задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Центральної міжрайонної в м. Донецьку Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо відмови у фінансуванні заяв-розрахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» від 26.04.2016 року та від 11.10.2016 року.

Зобов'язати Центральну міжрайонну в м. Донецьку Виконавчу дирекцію Донецького обласного Відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вчинити дії по фінансуванню страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Воропаєв та партнери» для надання матеріального забезпечення ОСОБА_1 по заявам-розрахункам від 26.04.2016 року та від 11.10.2016 року на загальну суму 97386,80грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Центральної міжрайонної в м. Донецьку Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 18.01.2017 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23.01.2017року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.