Справа № 2а-80/11/1370
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року № 2а-80/11/1370

о 18 год., 01 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, представник ОСОБА_1
доОСОБА_2
простягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на імя відповідача 26.12.2010 року здійснено першу державну реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN Т4, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та 11.12.2009 року автомобіль марки VOLKSWAGEN Т4, державний номерний знак НОМЕР_2, 2000 року випуску. Відповідач повинен був сплатити податок з власників транспортних засобів до бюджету Шевченківського району м. Львова в сумі 43570,00 грн. податку з власників транспортних засобів. Доказів про зарахування вказаного податку в доход державного бюджету відповідачем не надано, що є підставою його стягнення податковим органом в примусовому порядку.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю, надала суду додаткові пояснення та докази, просила суд позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що жодних документів щодо оформлення та реєстрації автомобілів він не підписував, та про ввезення такої кількості автомобілів з-за кордону на його імя не знав і не здогадувався. Вважає, що реєстрація даних автомобілів була проведена незаконно, не встановлено хто фактично оплачував вартість цих автомобілів, їх транспортування із-за кордону, розмитнення та їх реєстрацію.

Відповідач в судовому засіданні, заперечення підтримав, надав суду додаткові пояснення та докази, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

Згідно листа управління Державтоінспекції Львівського ВРЕР № 9/2074 від 31.08.2010 року на імя ОСОБА_2 26.12.2010 року здійснено першу державну реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN Т4, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та 11.12.2009 року автомобіль марки VOLKSWAGEN Т4, державний номерний знак НОМЕР_2, 2000 року випуску.

Згідно Розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час здійснення першої реєстрації транспортних засобів в Україні, сума податку, що підлягає сплаті, становить 43570,00 грн., обєм двигуна:

- 2461 куб. см., ставка податку 1000 грн. за 100 куб. см., 1000 х 2461 / 100 = 24610,00 грн. (VOLKSWAGEN Т4, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1);

- 1896 куб. см., ставка податку 1000 грн. за 100 куб. см., 1000 х 1896 / 100 = 18960,00 грн. (VOLKSWAGEN Т4, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2);

Згідно довідки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова №28468/19-010 від 26.11.2010 року, кошти по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, при першій реєстрації в Україні, в сумі 24610,00 грн., від гр. ОСОБА_2, згідно даних у МРЕВ сплата від 21.12.2009 30.12.2009 року до місцевого бюджету Шевченківського району не надходила.

Згідно довідки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова №28470/19-010 від 26.11.2010 року, кошти по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, при першій реєстрації в Україні, в сумі 18960,00 грн., від гр. ОСОБА_2, згідно даних у МРЕВ сплата від 07.12.2009 15.12.2009 року до місцевого бюджету Шевченківського району не надходила.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 року за № 1963-XII зі змінами і доповненнями (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього ж Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно ст. 2 цього ж Закону, об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі вантажні - код 8704.

Згідно ст. 3 цього ж Закону, перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 5 цього ж Закону, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно ч. 6 ст. 5 цього ж Закону фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно ч. 5 ст. 6 цього ж Закону, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Згідно ст. 7 цього ж Закону у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.10.2016 року у даній справі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 року та Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

ВАС України встановлено, що: «Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на імя відповідача здійснено першу реєстрацію транспортного засобу, тому відповідач є платником податку з власників транспортних засобів.

Залишаючи без змін постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції також вказав, що уповноваженими відповідачем за довіреністю особами проведено першу реєстрацію вказаних вище транспортних засобів на імя відповідача, однак, квитанції про сплату податку з власників транспортних засобів не надано. Згідно довіреності, відповідач уповноважив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представляти його інтереси в державних установах, в т.ч. в органах Державтоінспекції, з усіх без винятку питань, повязаних з купівлею, транспортуванням, розмитненням, реєстрацією транспортного засобу, сплачувати необхідні митні збори та інші платежі, одержувати необхідні довідки та документи, подавати від його імені заяви, розписуватися за нього, а також виконувати всі дії, повязані з виконанням цієї довіреності.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що оскаржувані судові рішення є необґрунтованими, оскільки ухвалені без повного та всебічного зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Передумовою першої реєстрації транспортних засобів закон визначає пред'явлення особами, які здійснюють першу реєстрацію, органам, які здійснюють таку реєстрацію, квитанцій або платіжних доручень про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки.

Відсутність документів про сплату податку є умовою, за якої перша реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійснена.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у письмових запереченнях на позов наголошував на тому, що довіреність, що видана ним ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на придбання та реєстрацію одного автомобіля, була видана на прохання його знайомої ОСОБА_5 При цьому довіреність була посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_5, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позивач не знає і ніколи не бачив. 01.07.2010 йому стало відомо, що за виданою ним ОСОБА_4 та ОСОБА_3 довіреністю, було придбано та ввезено в Україну з-за кордону, а також розмитнено і зареєстровано два автомобілі, натомість, довіреність була видана на один автомобіль, через що наступного дня ним була відкликана довіреність та надано пояснення працівникам міліції в приміщенні МРЕВ ДАІ. Про ввезення з-за кордону двох автомобілів він не знав. Реєстрація автомобілів проведена незаконно, не було встановлено, хто фактично сплачував вартість автомобілів, їх транспортування з-за кордону, розмитнення та реєстрацію у ДАІ.

У матеріалах справи також наявна копія заяви відповідача прокурору Львівської області від 04.05.2011 про скоєння злочину, передбаченого ст.364 Кримінального кодексу України. У цій заяві відповідач вказує на те, що реєстрація спірних транспортних засобів була здійснена службовими особами Львівського ВРЕВ УДАІ ГУМВС України у Львівські області незаконно, за відсутності його заяви чи заяви його представника і квитанції про сплату податку.

Також в матеріалах справи наявний лист слідчого управління ГУМВС України у Львівській області від 05.11.2012 вих. № 2/12256, в якому повідомлено Львівській окружний адміністративний суд про розслідування кримінальної справи № 181-0062, порушеної за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190, ч.ч. 1,3 ст.358 Кримінального кодексу України. Ця кримінальна справа виділена з кримінальної справи № 181-0311, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 Кримінального кодексу України, розслідування якої здійснювалось слідчим відділом прокуратури Львівської області.

Викладені обставини та вказані докази судами попередніх інстанцій не досліджені та не оцінені.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2011 у справі № 2а-5577/11/1370 про відкриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до УДАІ ГУМВС у Львівській області про визнання протиправними дій з державної реєстрації транспортних засобів (VOLKSWAGEN Т-4, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; автомобіль марки VOLKSWAGEN Т-4, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2) та скасування державної реєстрації зазначених транспортних засобів.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що розгляд адміністративної справи № 2а-80/11/1370 про стягнення з ОСОБА_2 податку з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів був неможливим до розгляду справи № 2а-5577/11/1370 за позовом ОСОБА_2 до УДАІ ГУМВС у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації транспортних засобів (VOLKSWAGEN Т-4, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; автомобіль марки VOLKSWAGEN Т-4, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2), оскільки у разі скасування судом реєстрації таких транспортних засобів підстави для стягнення з відповідача податку з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що мав бути сплачений при такій реєстрації, відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.05.2011 було зупинено провадження у справі на підставі п.3 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи № 2а-5577/11/1370, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Однак, не зважаючи на те, що обставини, які були підставою для зупинення провадження у справі, не відпали (судове рішення, яке б набрало законної сили, у справі № 2а-5577/11/1370 не ухвалено) Львівський окружний адміністративний суд постановив ухвалу від 10.06.2013 про поновлення провадження у справі, чим порушив вимоги ч.5 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України. Порушення цієї норми процесуального права, своєю чергою, призвело до ухвалення необґрунтованих оскаржуваних судових рішень.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.»

Згідно ч. 5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі № 2а-5577/11/1370 від 17.06.2016 року за позовом ОСОБА_2 до УДАІ ГУМВС України у Львівській області про визнання незаконною та скасування державної реєстрації транспортних засобів адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії УДАІ ГУ МВС України у Львівській області щодо реєстрації на ім'я ОСОБА_2 транспортних засобів: марки Volkswagen T4 2000 року випуску (д.н.з. НОМЕР_2) (11.12.2009 року дата реєстрації); марки Volkswagen T4 1999 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1) (26.12.2009 року дата реєстрації).

Скасовано першу реєстрацію на ім'я ОСОБА_2 транспортних засобів: марки Volkswagen T4 2000 року випуску (д.н.з. НОМЕР_2) (11.12.2009 року дата реєстрації); марки Volkswagen T4 1999 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1) (26.12.2009 року дата реєстрації).

Судом не враховуються обґрунтування податкового органу вимог про стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, оскільки вищевказаним рішенням суду, яке набрало законної сили 13.10.2015 року, скасовано першу реєстрацію на на ім'я ОСОБА_2 транспортних засобів: марки Volkswagen T4 2000 року випуску (д.н.з. НОМЕР_2) (11.12.2009 року дата реєстрації); марки Volkswagen T4 1999 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1) (26.12.2009 року дата реєстрації).

Крім цього, згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» у разі відсутності документів про сплату податку перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Таким чином, ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.

Суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів через не доведення податковим органом беззаперечними, належними та допустимими доказами обставин і підстав виникнення у відповідача податкового зобовязання.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Таким чином, позовні вимоги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області про стягнення з ОСОБА_2 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 43570,00 грн. не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат згідно ст. 94 КАС України не застосовується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (редакцією на момент звернення до суду).

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі 28.11.2016 року.

Суддя Гавдик З.В.