Справа № 822/1812/16
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1812/16

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

18 січня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2016 року позивач Комунальне підприємство "Міськтепловоденергія"- звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що позивач - КП "Міськтепловоденергія" є юридичною особою та перебуває на податковому обліку в Кам'янець-Подільській об'єднаній державній податковій інспекції Хмельницької області.

Відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка КП "Міськтепловоденергія" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складений акт від 22.03.2016 року №183/22-09-14-00/36288183, у висновках якого зазначається, що позивачем порушені вимоги: п.п.138.1.1 п.138.1, п. 138.2, п.138.4, абз. "и" п.п.138.8.5 п. 138.8 ст.138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 194 906 грн.; п. п. "а" п. 198.1, п. 198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість на суму 135 440 грн. та завищено залишок від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2014 року на суму 18 146 грн.

На підставі висновків акту перевірки та за результатами адміністративного оскарження податковим органом прийняті податкові повідомлення - рішення: № від 11.04.2016 року, яким позивачу визначене грошове зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 135 440 грн. та за штрафними санкціями - 67 720 грн. та № від 11.04.2016 року, яким позивачу визначене грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 194 906 грн. та за штрафними санкціями - 48 726 грн. 50 коп.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Разом з тим, позивачем вказані податкові повідомлення-рішення оскаржуються лише в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 126 332 грн. та за штрафними санкціями - 31 583 грн. та в частині донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 31 861 грн. та за штрафними санкціями - 15 930 грн. 50 коп.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями ПК України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з п. 14.1.27 ст. 14 ПК України (у відповідній редакції) витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних, для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім, змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Встановлено, що КП "Міськтепловоденергія" має ліцензії на виробництво та постачання електричної енергії. Постачання електричної енергії здійснюється як по власних мережах так і по мережах ВАТ ЕК "Хмельницькобленерго"(електропередавальна організація). У разі передачі електроенергії власного виробництва мережами ВАТ ЕК "Хмельницькобленерго", останнім знімається частина електричної енергії, як нормативні втрати в мережах.

Згідно із п. 2.4 Порядку визначення плати за транспортування електричної енергії власного виробництва при постачанні електроенергії за нерегульованим тарифом, затвердженого постановою Національної комісії регулювання ринку електроенергетики України від 28.09.2000 року № 1038, обсяг електроенергії, відпущеної її виробником у мережу електропередавальної організації протягом розрахункового періоду перевищує або дорівнює сумі обсягів спожитої електроенергії та технологічних витрат в мережах електропередавальної організації, визначених в цій Постанові. Також наводиться формула розрахунку таких технологічних витрат в мережах.

У той же час відповідно до п. 140.3 ст. 140 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла станом на час включення витрат до собівартості) до витрат не включається сума фактичних втрат товарів, крім втрат у межах норм природного убутку чи технічних (виробничих) втрат та витрат із розбалансування природного газу в газорозподільних мережах, що не перевищують розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, або іншим органом, визначеним законодавством України. Правила цього пункту не застосовуються до електричної та/або теплової енергії при визначенні витрат платників податків, пов'язаних із передачею та/або постачанням електричної та/або теплової енергії.

Колегія суддів вважає, що до правовідносин щодо формування витрат позивача повинне застосуватись правило, вказане у другому реченні п. 140.3 ст. 140 Податкового кодексу України, зважаючи на що КП "Міськтепловоденергія" має право як платник податку - ліцензіат з постачання електричної енергії, на віднесення фактично понесених в звітному періоді витрат з виробництва електричної енергії до складу витрат.

Таким чином, зменшення суми витрат і собівартості електроенергії в частині знятих нормативних технологічних витрат електроенергії власного виробництва не відповідає вимогам ПК України.

Податковим органом також зроблений висновок про заниження позивачем податку на додану вартість на суму 31 861 грн. та завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за грудень 2014 року на суму 15 930 грн. 50 коп. по господарських операціях з ТОВ "Фірма Калина ІФ" ЛТД та з ТОВ "ВП "Естіс".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо помилковості зазначеного висновку, враховуючи наступне.

Відповідно до договору підряду №005/13 від 08.05.2013 року, укладеного між позивачем та ТОВ "Фірма Калина ІФ" ЛТД" (підрядник), підрядник проводить роботи з реконструкції системи теплопостачання селища цукрового заводу з влаштуванням котельні по вул. Ценського, 5, м. Кам'янець - Подільський, Хмельницької області. На виконання умов договору сторонами оформлені акти приймання виконаних робіт форми КБ2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, податкові накладні. Вартість виконаних робіт оплачена згідно з умовами договору. Розрахунки згідно із цим договором здійснювались у безготівковій формі.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового Кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пункт 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачає, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, або не підтвердження первинними документами вчинених операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю дійсно мали місце.

Колегія суддів критично оцінює посилання податкового органу на те, що наданими для перевірки документами не підтверджуються витрати позивача по оплаті виконання ТОВ "Фірма Калина ІФ" ЛТД підрядних робіт, оскільки у зв'язку зі здійсненням вказаної господарської операції відбувався рух активів платника, він підтверджений платіжними документами та відображався у бухгалтерському обліку позивача.

Критично також оцінюється і припущення податкового органу про фіктивний характер взаємовідносин позивача та ТОВ "Фірма Калина ІФ" ЛТД, оскільки акт про неможливість зустрічної звірки, складений іншим податковим органом, не є належним та допустимим доказом на підтвердження цього.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "ВП "Естіс" судом встановлено наступне. В акті перевірки податковий орган вказує на відсутність у позивача первинних документів, які підтверджують фактичне придбання товару у ТОВ "ВП "Естіс", зокрема, товарно - транспортних накладних.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем (покупець) та ТОВ "ВП "Естіс" (постачальник) укладені договори поставки продукції (електродвигунів) №5 та №6 від 02.04.2014 року. Для перевірки підприємством наданий ряд первинних документів стосовно поставок товарів (електродвигунів) від ТОВ "ВП "Естіс" (договори, податкові та видаткові накладні, банківські виписки, витяг з журналу видачі доручень, накладні на переміщення інвестицій, паспорт та паспорт - сертифікат на товар), що підтверджують поставку товару у травні 2014 року.

Встановлено, що відповідно умов договорів поставки №5 та №6 від 02.04.2014 року поставка товару здійснювалась постачальником - ТОВ "ВП "Естіс" на склад покупця за адресою у м. Кам'янець - Подільський, засобами продавця. Таким чином, безпосередньо позивачем перевезення товару не здійснювалось, автомобільні перевізники не залучались. Зважаючи на це, позивач і не зобов'язаний володіти товарно-транспортними накладними, як про те зазначає податковий орган.

Колегія суддів вважає, що відсутність товарно - транспортної накладної не може бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій або про неодержання товару від цього продавця. Наявність або відсутність товарно - транспортних накладних не свідчить про безтоварність операцій за наявності інших підтверджуючих первинних документів. Так, отриманий від ТОВ "ВП "Естіс" товар був повністю оплачений позивачем, про що свідчать банківські виписки, копії яких є в матеріалах справи, та висновками перевірки не спростовується.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності руху активів позивача під час здійснення господарських операцій з вищевказаними контрагентами та реальності господарських взаємовідносин, що підтверджується первинними документами, оформленими належним чином. Крім того, отримані товари у подальшому використані у власній діяльності позивача, що підтверджується належними доказами.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її апеляційного розгляду, а відтак відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно ч. 1 ст. 200 КАС, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 20 січня 2017 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Сапальова Т.В. Матохнюк Д.Б.