Справа № 372/3204/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/3204/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Потабенко Л.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 23.09.2016 р. про відмову в призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на п`ять років;

- зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на п`ять років з дня звернення 23.09.2016 р.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 07.07.1978 р. по теперішній час позивач зареєстрований і постійно проживає в АДРЕСА_1 .

Зазначений населений пункт віднесено до зони посиленого радіоекологічного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

21.11.1993 р. позивачу було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 .

Зазначене посвідчення позивачем було втрачено, у зв`язку з чим він звернувся до УПСЗН виконавчого комітету Обухівської міської ради щодо видачі його дубліката.

Листом від 21.09.2016 р. № 2039 УПСЗН виконавчого комітету Обухівської міської ради повідомило позивача про те, що видача таких посвідчень не належить до його компетенції.

Позивач звернувся до Обухівського ОУПФУ Київської області із заявою про призначення йому пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку на п`ять років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до якої додав копію посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, та довідку про період проживання.

Рішенням від 23.09.2016 р. відповідач відмовив позивачу у задоволенні його вимог у зв`язку з тим, що позивачем не було надано оригіналу вказаного посвідчення.

Вважаючи неправомірним таке рішення Обухівського ОУПФУ Київської області, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на п`ять років пов`язано з фактом проживання на відповідній території, а не з наявністю чи відсутністю в нього відповідного посвідчення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі Закон № 796-XII), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років (в редакції на час звернення позивача за призначенням пенсії).

У п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-XII закріплено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Частинами 1, 3 статті 65 Закону № 796-ХІІ передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч. 5 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за ст. 55 Закону № 796-XII є одночасна сукупність наступних обставин: 1) наявність в неї оригіналу (дублікату в разі втрати) відповідного посвідчення, яким підтверджується її особливий правовий статус; 2) проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем при зверненні до Обухівського ОУПФУ Київської області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на п`ять років, не було подано ані оригіналу, ані дублікату посвідчення, підтверджуючого його правовий статус, що вказує на відсутність достатніх та необхідних правових підстав для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, а отже, відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні такої пенсії, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством, і даний адміністративний позов задоволенню не підлягає, що помилково не було встановлено судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що первинним для захисту права позивача на пенсійне забезпечення в порядку ст. 55 Закону № 796-ХІІ, є отримання ним дублікату відповідного посвідчення, зокрема з урахуванням зміни законодавства, регламентуючого порядок його видачі та форму, однак такі правовідносини не входять до предмету спору у цій справі та виходять за межі позовних вимог, а у відповідності до ч. 4 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини даної справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання..

З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити, а постанову Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 25 січня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.