Справа № 818/1678/16
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 р. Справа № 818/1678/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні та мотивує тим, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 її поновлено на посаді головного державного ревізора-інспектора ГУ ДФС у Сумській області з виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу. Судом допущено негайне виконання постанови в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку за один місяць. 29.09.2016 відповідачем видано наказ про поновлення, а виплата заробітної плати відкладена до 04.10.2016. Одразу після поновлення 29.09.2016 була попереджена про наступне звільнення за п. 1 ч.1 ст. 40 КзпП України 29.11.2016. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 постанова Сумського окружного адміністративного суду скасована, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено. Постанова набрала законної сили з моменту проголошення, тобто 22.11.2016 року. Незважаючи на те, що чинним законодавством не врегульовано порядок звільнення працівника, поновленого в зв'язку з негайним виконанням судового рішення у випадку скасування такого рішення при апеляційного перегляді, Харківський апеляційний суд ніяким чином не вирішив цього питання.

23.11.2016 знаходилась на робочому місці весь день. За 20 хвилин до закінчення робочого часу отримала наказ 311-о від 23.11.2016 про звільнення за п. 1 ст. 40 КзпП України. Підставою для видання наказу зазначено постанову Харківського апеляційного суду від 22.11.2016, хоча її повний текст виготовлено лише 28.11.2016. Вважає, що наказ видано з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до вимог ст. 24 КЗпП України трудова угода вважається укладеною і тоді, коли наказ або розпорядження не були видані, а працівник був допущений до роботи. Виходячи з постанови Харківського апеляційного адміністративного суду останнім днем роботи слід вважати день набрання чинності постановою, тобто 22.11.2016. Знаходилась на робочому місці 23.11.2016 повний робочий день, за цей час отримала заробітну плату. Вважає, що 23.11.2016 з нею був укладений новий безстроковий трудовий договір, або ж відповідач погодився на продовження раніше укладеного договору. Станом на 23.11.2016 відповідач не мав копії постанови Харківського апеляційного адміністративного суду, а тому посилання на неї в наказі є незаконним. З наказу неможливо з'ясувати чи залишено в силі наказ про звільнення з роботи від 29.11.2016. В зв'язку з тим, що чинним законодавством не врегульовано порядку звільнення працівника, раніше поновленого в порядку негайного виконання судового рішення, вважає своє звільнення незаконним. Просить скасувати наказ № 311-о від 23.11.2016, поновити її на роботі з виплатою заробітної плати за вимушений прогул.

Представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що постановою суду позивачка дійсно була поновлена на посаді. Судове рішення підлягало негайному виконанню до набрання ним законної сили і було відповідачем виконане. Позивачка дійсно була попереджена про можливе наступне звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 29.11.2016 року, але вона була звільнена не з цих підстав. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 постанову суду першої інстанції скасовано та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 Тим самим підтверджено правомірність її попереднього звільнення. Позивачка та представник відповідача брали участь в судовому засіданні. 23.11.2016, тобто наступного робочого дня, видано наказ про звільнення позивачки за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з моменту проголошення 22.11.2016 року. Посилання на неї в наказі є правомірним. Вважає, що при виданні наказу № 311-о від 23.11.2016 вимоги діючого законодавства не порушено. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що наказом ГУ ДФС у Сумській області № 119-о від 08.06.2016 ОСОБА_1 звільнена з займаної посади з 22.07.2016 за п. 1 ч. 1 ст. КЗпП України. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 позивачка поновлена на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу правового супроводження перевірок управління правової роботи ГУ ДФС у Сумській області. Судом допущено негайне виконання постанови в частині поновлення на посаді, в зв'язку з чим 29.09.2016 відповідачем видано наказ про поновлення позивачки на роботі (а.с. 12-16, 23,24).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 постанова Сумського окружного адміністративного суду скасована. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 8-11). Наказом відповідача від 23.11.2016 № 311-о позичка звільнена 23.11.2016 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КзпП України. Підставою для видання наказу зазначено постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 по справі 818/779/16 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 21 ч. 1 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 40 ч. 1 трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, встановлених цією статтею. Відповідно до ст. 47 ч.ч. 1, 2 КЗпП України Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

З наведених норм вбачається, що розірвання трудового договору оформлюється наказом власника або уповноваженого ним органу. Суд вважає безпідставним твердження позивачки про те, що трудові відносини між нею відповідачем припинились 22.11.2016 в зв'язку з набранням законної сили постановою Харківського апеляційного адміністративного суду, оскільки суд не наділений повноваженнями прийому на роботу та звільнення з роботи. Наказ же про звільнення відповідачем 22.11.2016 не був виданий. В зв'язку з цим безпідставним є і твердження позивачки про виникнення нових трудових відносин в зв'язку з перебуванням її на роботі 23.11.2016 після набрання судовим рішенням законної сили, оскільки в цей час не було припинено трудові відносини позивачки та відповідача, а тому не могло виникнути інших трудових відносин. З наказу, який оскаржується, вбачається, що ОСОБА_1 була звільнена 23.11.2016. День звільнення є останнім робочим днем, а суд вважає, що порушення вимог закону в зв'язку з перебуванням позивачки на роботі протягом дня 23.11.2016 не допущено.

Відповідно до ст. 254 ч.ч. 1, 3 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 3 КАС України постанови суду поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню.

Негайне виконання постанови суду є виконанням судового рішення, яке не набрало законної сили. За своєю природою є додатковою гарантією для позивача, що спрямована на забезпечення життєво-важливих потреб позивача та усунення можливої небезпеки заподіяння шкоди його правам свободам та інтересам в період до набрання судовим рішенням законної сили.

Як було зазначено, позивачка була поновлена на посаді в порядку негайного виконання постанови суду, яке не набрало законної сили. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 постанова суду першої інстанції скасована, а в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Тим самим підтверджено правомірність наказу № 119-о від 08.06.2016 про її звільнення з 22.07.2016. Діючим законодавством дійсно не врегульовано порядку звільнення працівника у випадку скасування судового рішення про його поновлення на роботі, однак це не свідчить про неправомірність наказу № 311-о від 23.11.2016. Видаючи цей наказ відповідач фактично відновив стан, що існував до винесення Сумським окружним адміністративним судом постанови від 28.09.2016 в справі № 818/779/16 про поновлення ОСОБА_1 на посаді, але з новою датою звільнення, оскільки позивачка виконувала трудові обов'язки в зв'язку з негайним виконанням судового рішення. Посилання в наказі № 311-о від 23.11.2016 на судове рішення від 22.11.2016 суд вважає правомірним, оскільки сторони по справі брали участь в судовому засіданні і постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили з моменту проголошення.

Судом встановлено, що 29.09.2016 ОСОБА_1 була попереджена про наступне звільнення з 29.11.2016 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. З наказу № 311-о від 23.11.2016 вбачається, що підставою для звільнення є судове рішення, а не вказане попередження, а тому відповідач правомірно не зазначив попередження в наказі, що оскаржується.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування наказу №311-о від 23 листопада 2016 року про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул - відмовити в зв'язку з необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Соп'яненко