Справа № 826/2292/16
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2016 року м. Київ справа № 826/2292/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Погрібніченка І.М., суддів Іщука І.О., Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «А.В.С.»

про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу від 04 серпня 2015 року ВП № 47546717, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (далі - Департамент економіки та інвестицій ВО КМР (КМДА), Департамент, позивач) з адміністративним позовом про визнання неправомірною та скасування постанови Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС Мін'юсту України, відповідач) про накладення штрафу від 04 серпня 2015 року ВП № 47546717 (далі - оскаржувана постанова).

Протокольною ухвалою в судовому засіданні від 11.03.2016 до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «А.В.С.» (далі - ТОВ «А.В.С.», третя особа).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню, в зв'язку з тим, що ним виконано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва, яким Департамент зобов'язано видати ТОВ «А.В.С.» довідку про повну сплату пайового внеску згідно Договору № 43 від 23 січня 2006 року та додаткової угоди № 1 від 06 квітня 2012 року, укладених між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.В.С.», зокрема, виконання рішення суду підтверджується довідками від 19.06.2015 вих. № 050/18-4923 та від 06.08.2015 вих. № 050/08-6515.

З підстав зазначеного, позивач вважає, що головним державним виконавцем на Департамент неправомірно накладено штраф у розмірі 1 360,00 грн., а отже, є всі підстави для скасування вищевказаної постанови.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

20 квітня 2016 року через канцелярію суду відповідачем було подано копію матеріалів виконавчого провадження ВП № 47546717.

Третя особа подала письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначає, що Департаментом фактичного виконання виконавчого листа № 826/15909/14 виданого 29.04.2015 Окружним адміністративним судом м. Києва здійснено не було. Довідки про повну сплату пайового внеску згідно Договору № 43 від 23 січня 2006 року та додаткової угоди № 1 від 06 квітня 2012 року, укладених між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.В.С.» Департаментом видано не було.

З цих підстав, третя особа зазначає, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили порушує права людини та громадянина, а також принципи закладені в Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кодексі адміністративного судочинства України та інших Законах, які направлені на захист цих прав.

В наданих письмових запереченнях проти адміністративного позову третя особа просила в задоволенні позову відмовити, в судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення адміністративного позову - заперечував.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 29.03.2016 представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2014 року (справа № 826/15909/14), залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 квітня 2015 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.С.» задоволені частково, зокрема, зобов'язано Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати Товариству з обмеженою відповідальністю «А.В.С.» довідку про повну сплату пайового внеску згідно Договору № 43 від 23 січня 2006 року та додаткової угоди № 1 від 06 квітня 2012 року, укладених між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.В.С.».

05 травня 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва було видано виконавчий лист від 29 квітня 2015 року № 826/15909/14.

За заявою представника ТОВ «А.В.С.» від 07.05.2015 № 60, яка на адресу відповідача надійшла 14.05.2015, «15» травня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 47546717, пунктом другим якої, боржнику (позивачу) було визначено семиденний термін з моменту винесення постанови для самостійного виконання рішення суду.

12 червня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в зв'язку з невиконанням боржником у наданий виконавцем строк рішення суду та враховуючи те, що станом на 12.06.2015 документальне підтвердження виконання державному виконавцю надано не було, було винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 2 040,00 грн.

16 червня 2015 року на адресу Департаменту було направлено вимогу державного виконавця вих. № 20-503/14, в якій від боржника вимагалось у строк до п'яти днів з моменту отримання вимоги державного виконавця виконати вимоги виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/15909/14 від 29.04.2015.

Одночасно судом встановлено, що Департаментом на адресу ТОВ «А.В.С.» було підготовлено та направлено листа від 19.06.2015 вих. № 050/18-4923 (надійшов на адресу третій особі 25.06.2015 за вх. № 110), в якому, зокрема, було зазначено, що ця довідка видана на виконання вимоги державного виконавця від 16.06.2015 № 20-503/14, виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/15909/14 від 29.04.2015 та не є довідкою про сплату пайової участі за об'єкти, вказані в п. 1.1 Договору (в редакції п. 3 Додаткової угоди), в розумінні Порядку визначення розмірів пайової участі (внесків) забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 30.12.2010 № 573/5385 (дію подовжено згідно з рішенням від 28.01.2015 № 60/925).

07 липня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в зв'язку з невиконанням у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн.

Одночасно судом встановлено, що Департамент, непогодовшись з постановою про накладення штрафу ВП 47546717 від 07.07.2015, оскаржив її до Окружного адміністративного суду міста Києва.

За наслідками розгляду адміністративного позову Департаменту про визнання дій протиправними, скасування постанови, Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 826/14852/15 « 16» вересня 2015 року постановлено рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/14852/15 від 02.11.2015 апеляційну скаргу Департаменту залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2015 залишено без змін.

Також, судом встановлено, що 09 липня 2015 року на адресу Департаменту було направлено вимогу державного виконавця вих. № 20-503/14, в якій від боржника вимагалось у строк до п'яти днів з моменту отримання вимоги державного виконавця виконати вимоги виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/15909/14 від 29.04.2015.

04 серпня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в зв'язку з невиконанням у встановлений державним виконавцем строк рішення, було винесено постанову про накладення штрафу (в подвійному розмірі) - 1 360,00 грн. (оскаржувана постанова).

Одночасно судом встановлено, що Департаментом на адресу ТОВ «А.В.С.» було підготовлено та направлено листа від 06.08.2015 вих. № 050/08-6515 (надійшов на адресу третій особі 12.08.2015 за вх. № 167), в якому, зокрема, було зазначено, що в зв'язку із ненаданням до Департаменту економіки та інвестицій на запит від 22.05.2015 № 050/18-4076 необхідних документів, інформації та/або роз'яснень щодо їх відсутності для проведення остаточних розрахунків розміру пайової участі відповідно до пункту 4.6 Порядку визначення розмірів пайової участі (внесків) забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 30.12.2010 № 573/5385 (додаток 16) (дію подовжено згідно з рішенням від 28.01.2015 № 60/925), питання пайової участі у зв'язку із будівництвом об'єктів, вказаних в п. 1.1 Договору (в редакції п. 3 Додаткової угоди), не вирішено в повному обсязі.

20 жовтня 2015 року на адресу Департаменту було направлено запит державного виконавця вих. № 20.1-503/14, в якому від боржника вимагалось не пізніше наступного дня з моменту отримання запиту державного виконавця повідомити про вжиті заходи щодо виконання вимог виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/15909/14 від 29.04.2015.

У відповідь на запит державного виконавця, Департамент підготовив та направив листа від 21.10.2015 вих. № 050/05-9196, яким повідомив відповідача, що ним, направленням третій особі своєї довідки від 06.08.2015 вих. № 050/08-6515, в повному обсязі виконано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2014 у справі № 826/15909/14.

15 грудня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на адресу Прокуратури м. Києва було підготовлено та надіслано подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення вих. № 20.1-503/14.

Незгода з постановою відповідача про накладення штрафу від 04.08.2015 ВП № 47546717 обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані особами, які беруть участь у справі докази та пояснення їх представників, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів не погоджується з доводами Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з вимогою про визнання неправомірною та скасування постанови відповідача про накладення штрафу від 04.08.2015 ВП № 47546717, ухвалами суду від 06.11.2015 (справа № 826/21920/15) та від 19.01.2016 (справа № 826/27746/15) позовні заяви Департаменту були повернені позивачу.

В зв'язку з тим, що відповідно до ч. 6 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, колегія суддів вважає причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з статтею першою Закону № 606-ХІV (в редакції норм, що були чинними в момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною першою статті 11 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 25 Закону № 606-ХІV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону № 606-ХІV).

Згідно з статтею 5 Закону № 606-ХІV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункт 13 частини 3 статті 11 Закону № 606-ХІV).

Частиною шостою статті 12 Закону № 606-ХІV передбачено, що боржник зобов'язаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Згідно з ч. 7 ст. 12 Закону № 606-ХІV особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно статті 89 Закону № 606-ХІV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З метою повного та всебічного з'ясування обставин справи, суд своєю ухвалою про відкриття провадження в адміністративній справі від 16 лютого 2016 року витребував від відповідача належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження ВП № 47546717.

Із наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 47546717 встановлено, що Окружним адміністративним судом м. Києва 05 травня 2015 року видано виконавчий лист № 826/15909/14 від 29.04.2015, яким зобов'язано Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати Товариству з обмеженою відповідальністю «А.В.С.» довідку про повну сплату пайового внеску згідно Договору № 43 від 23 січня 2006 року та додаткової угоди № 1 від 06 квітня 2012 року, укладених між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.В.С.».

15 травня 2015 року відповідачем відкрито виконавче провадження ВП № 47546717.

Боржнику запропоновано вимоги виконавчого документа самостійно виконати у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

За невиконання боржником без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує його виконати певні дії, постановою відповідача про накладення штрафу від 07.07.2015 на позивача було накладено штраф у розмірі 680,00 грн., дії щодо винесення останньої були оцінені Окружним адміністративним судом міста Києва та який своєю постановою від 16.09.2015 (справа № 826/14852/15), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2015, визначив дії щодо винесення постанови про накладення штрафу від 07.07.2015 такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16 червня 2015 року та 09 липня 2015 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на адресу боржника направляв свої вимоги про необхідність виконання вимоги виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/15909/14 від 29.04.2015.

Листами від 19.06.2015 (№ 050/18-4923) та від 06.08.2015 (№ 050/08-6515) позивач повідомляв стягувача (ТОВ «А.В.С.») про те, що на виконання умов додаткової угоди від 06.04.2012 № 1 до договору пайової участі від 23.01.2006 № 43 йому необхідно сплатити додатковий пайовий внесок за I чергу об'єкту, вказаного в п. 1.1 Договору (в редакції п. 3 Додаткової угоди), та заборгованість, загальною сумою 4 578,97 тис. грн. (без врахування штрафних санкцій за порушення п. 8 Додаткової угоди).

Також, у вказаних вище листах боржника зазначено, що в зв'язку із ненаданням до Департаменту економіки та інвестицій на запит від 22.05.2015 № 050/18-4076 необхідних документів, інформації та/або роз'яснень щодо їх відсутності для проведення остаточних розрахунків розміру пайової участі відповідно до пункту 4.6 Порядку визначення розмірів пайової участі (внесків) забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 30.12.2010 № 573/5385 (додаток 16) (дію подовжено згідно з рішенням від 28.01.2015 № 60/925), питання пайової участі у зв'язку із будівництвом об'єктів, вказаних в п. 1.1 Договору (в редакції п. 3 Додаткової угоди), не вирішено в повному обсязі.

Крім того, в листі позивача від 19.06.2015 (№ 050/18-4923) зокрема зазначено, що ця довідка видана на виконання вимоги державного виконавця від 16.06.2015 № 20-503/14, виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/15909/14 від 29.04.2015 та не є довідкою про сплату пайової участі за об'єкти, вказані в п. 1.1 Договору (в редакції п. 3 Додаткової угоди), в розумінні Порядку визначення розмірів пайової участі (внесків) забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 30.12.2010 № 573/5385 (дію подовжено згідно з рішенням від 28.01.2015 № 60/925).

Аналіз вказаних вище листів позивача дає суду підстави стверджувати, що фактичного виконання боржником виконавчого листа № 826/15909/14 виданого 29.04.2015 Окружним адміністративним судом м. Києва здійснено не було. Довідки про повну сплату пайового внеску згідно Договору № 43 від 23 січня 2006 року та додаткової угоди № 1 від 06 квітня 2012 року, укладених між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.В.С.» Департаментом видано не було.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що приписами ст. 34 Закону № 606-ХІV передбачена можливість звернення, зокрема, сторін виконавчого провадження до суду з заявою про роз'яснення відповідного рішення, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою.

Також, приписами ст. 36 Закону № 606-ХІV передбачена можливість звернення, зокрема, сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, з заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Аналогічні приписи містяться і в ст. 263 КАС України.

Як вбачається з наданої відповідачем копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 47546717, з заявами про роз'яснення та/або про встановлення або зміну способу і порядку виконання судового рішення позивач не звертався.

Як вбачається з виконавчого листа № 826/15909/14 виданого 29.04.2015 Окружним адміністративним судом м. Києва, Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) зобов'язано видати Товариству з обмеженою відповідальністю «А.В.С.» довідку про повну сплату пайового внеску згідно Договору № 43 від 23 січня 2006 року та додаткової угоди № 1 від 06 квітня 2012 року, укладених між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.В.С.».

Проте, станом на дату винесення відповідачем оскаржуваної постанови, тобто - 04 серпня 2015 року, рішення суду Департаментом залишається невиконаним.

При цьому, ані в рамках виконавчого провадження, ані під час розгляду справи судом, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження вчинення ним дій з метою виконання рішення суду.

З цих підстав, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що частиною п'ятою ст. 124 Конституції України (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Приписами частини другої ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI (в редакції норм, що були чинними в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Згідно з частиною першою ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Беручи до уваги викладені вище обставини справи та нормативне обґрунтування обов'язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач в рамках виконавчого провадження ВП № 47546717 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що свідчить про обґрунтованість оскаржуваної постанови, а тому в задоволенні адміністративного позову має бути відмолено повністю.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Натомість, відповідачем доведено правомірність прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв'язку із чим, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. В задоволенні адміністративного позову Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя І.М. Погрібніченко

Судді: І.О. Іщук

В.П. Шулежко