Справа № 810/1741/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №810/1741/16 Головуючий у 1- й інстанції Горобцова Я.В., Суддя - доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф Пак» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Разом з тим, 11 січня 2016 року позивачем через канцелярію Київського апеляційного адміністративного суду подано клопотання про відмову від позову та закриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява позивача про відмову від позову підлягає задоволенню, постанова суду - визнанню нечинною, а провадження у справі - закриттю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов Рамкового договору поставки №SABIK-PM/6415, з метою здійснення митного оформлення ввезених на територію України товарів, позивач подав митному органу електронні митні декларації №/2015/058891 від 14.09.2015, №100250002/2015/058959 від 16.09.2015, №100250002/2015/058988 від 17.09.2015, №100250002/2015/058989 від 17.09.2015, №100250002/2015/058990 від 17.09.2015, №100250002/2015/059186 від 23.09.2015, №100250002/2015/059185 від 23.09.2015, №100250002/2015/059187 від 23.09.2015, №100250002/2015/059256 від 25.09.2015, №100250002/2015/059299 від 28.09.2015, №100250002/2015/059374 від 29.09.2015.

При цьому, митна вартість товару визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

За результатами опрацювання зазначених митних декларацій митним органом прийнято картки відмови у прийнятті митних декларації та рішення про коригування митної вартості товарів №100250002/2015/000076/1 від 15.09.2015, №100250002/2015/000077/1 від 16.09.2015, №100250002/2015/000078/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000079/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000080/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000088/2 від 23.09.2015, №100250002/2015/000089/1 від 23.09.2015, №100250002/2015/000090/1 від 23.09.2015, №100250002/2015/000095/2 від 25.09.2015, №100250002/2015/000096/2 від 28.09.2015, №100250002/2015/000097/2 від 29.09.2015, відповідно до якого митна вартість товару скоригована у бік її збільшення.

У зв'язку з чим, ТОВ «Тріумф Парк» надало для митного оформлення нові ВМД №100250002/2015/058956 від 15.09.2015, №100250002/2015/058975 від 16.09.2015, №100250002/2015/059001 від 17.09.2015, №/2015/059007 від 17.09.2015, №100250002/2015/059008 від 17.09.2015, №100250002/2015/059212 від 23.09.2015, №100250002/2015/059213 від 23.09.2015, №100250002/2015/059219 від 23.09.2015, №100250002/2015/059258 від 25.09.2015, №100250002/2015/059349 від 28.09.2015, №100250002/2015/059387 від 29.09.2015 (а.с. 77-98).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва №810/4891/15 від 04.11.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф Пак» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень, визнано протиправними та скасовані рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів митної вартості товарів №100250002/2015/000076/1 від 15.09.2015, №100250002/2015/000077/1 від 16.09.2015, №100250002/2015/000078/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000079/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000080/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000088/2 від 23.09.2015, №100250002/2015/000089/1 від 23.09.2015, №100250002/2015/000090/1 від 23.09.2015, №100250002/2015/000095/2 від 25.09.2015, №100250002/2015/000096/2 від 28.09.2015, №100250002/2015/000097/2 від 29.09.2015 (а.с. 38-60).

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 04.04.2016 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Київської міської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 у справі №810/4891/15 (а.с. 61-63).

На підставі викладеного, ТОВ «Тріумф Парк» звернулось до відповідача із заявою вих. №13 від 30.03.2016 з проханням, на підставі скасованих судом вищезазначених рішень про коригування митної вартості товарів: перевірити факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплат; за потреби ініціювати проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу; підготувати та направити висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи; за результатами розгляду заяви або провести залік наявних та надмірно зарахованих до бюджету митних платежів у розмірі 217 873 грн 51 коп. у рахунок майбутніх платежів. Також до заяви надані наступні додатки: таблиця по зайво сплаченим коштам; аркуші з позначенням « 3/8» комплектів бланків митних декларацій Ф МД-2, документи на підтвердження суми сплачених коштів (а.с. 64-67).

Розглянувши заяву позивача від 30.03.2016, листом від 15.04.2016 №2736/10/26-70-19-01 «Про направлення висновку» відповідачем повідомлено, що правові підстави повернення коштів з Державного бюджету України, у сумі, зазначеній у заяві ТОВ «Тріумф Парк», у Київської міської митниці ДФС відсутні (а.с. 99-100).

У подальшому, ТОВ «Тріумф Парк» подано скаргу до ДФС України, за результатами розгляду якої листом від 05.08.2016 №17053/6/99-99-19-01-01-15 повідомлено, що Київська міська митниця ДФС листом від 15.04.2016 №2736/10/26-70-19-01 не надала обґрунтованої вімови або задоволення заяви ТОВ «Тріумф Парк», не виконала процедурних обов'язків щодо алготритму дій покладених на неї зазначеними вище порядками, а тому така бездіяльність митниці є протиправною та доручила Київській міській митниці ДФС повторно розглянути заяву позивача про повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів (а.с. 14-16).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку митного органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні висновку про повернення коштів, так як позивач у визначений законодавством строк обґрунтовано та правомірно звернувся до відповідача із відповідною заявою про повернення коштів, натомість підстави відмови у наданні висновку є необґрунтованими, а також у зв'язку з тим, що кошти, сплачені позивачем в якості фінансової гарантії при випуску товарів у вільний обіг, отримують статус коштів надмірно сплачених податків та зборів після скасування судом рішень про коригування митної вартості, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною, а тому перевіряючи правильність та повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи, колегія суддів зазначає наступне.

Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI (МК України).

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення

За правилами статті 289 Митного кодексу України обов'язок із сплати митних платежів у разі ввезення товарів на митну територію України виникає з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Згідно з частиною восьмою статті 264 МК декларант має право оскаржити рішення митного органу щодо визначення митної вартості оцінюваних товарів до митного органу вищого рівня та/або до суду.

Як свідчать матеріали справи, позивач оскаржив прийняті митним органом рішення про коригування митної вартості товарів.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва №810/4891/15 від 04.11.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 визнано протиправними та скасовані рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів митної вартості товарів №100250002/2015/000076/1 від 15.09.2015, №100250002/2015/000077/1 від 16.09.2015, №100250002/2015/000078/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000079/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000080/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000088/2 від 23.09.2015, №100250002/2015/000089/1 від 23.09.2015, №100250002/2015/000090/1 від 23.09.2015, №100250002/2015/000095/2 від 25.09.2015, №100250002/2015/000096/2 від 28.09.2015, №100250002/2015/000097/2 від 29.09.2015 (а.с. 38-60).

При цьому, митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у Митному кодексі України немає, але воно міститься в податковому законодавстві.

Згідно з підпунктом 14.1.115 пунктом 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, правила якого застосовуються до відносин, пов'язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Так, згідно з підпунктом 14.1.115 пунктом 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, правила якого застосовуються до відносин, пов'язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов'язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Разом з тим, у відповідності до частини першою статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно приписів частини третьої зазначеної статті, помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

За нормами статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Відповідно до приписів частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

На виконання частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України та статей 43, 102 Податкового кодексу України розроблено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618 (далі - Порядок №618).

Згідно з пунктом 1 Розділу III Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

До заяви додаються:

- аркуші з позначенням « 3/8» комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі;

- документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів;

- документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Згідно до пунктів 2, 3 розділу ІІІ Порядку №618 повернення заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Відповідно до п. 11 розділу ІІІ Порядку №618 повернення за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано до відповідача заяву вих. №13 від 30.03.2016 про повернення надмірно сплачених коштів разом з відповідними документами.

Пунктом 5 Порядку взаємодії повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146 (далі - Порядок взаємодії) визначено, що у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Відповідно до пункту 7 Порядку взаємодії після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку. Заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Згідно з п. 8 Порядку взаємодії у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:

- висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

- два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку;

- три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Оскільки рішення про коригування митної вартості товарів №100250002/2015/000076/1 від 15.09.2015, №100250002/2015/000077/1 від 16.09.2015, №100250002/2015/000078/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000079/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000080/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000088/2 від 23.09.2015, №100250002/2015/000089/1 від 23.09.2015, №100250002/2015/000090/1 від 23.09.2015, №100250002/2015/000095/2 від 25.09.2015, №100250002/2015/000096/2 від 28.09.2015, №100250002/2015/000097/2 від 29.09.2015 визнано протиправними та скасовано в судовому порядку, тому колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що саме з дня, наступного за днем набрання законної сили судовим рішенням у справі, у позивача виникає право на повернення коштів, сплачених в якості фінансової гарантії при розмитненні товару.

Як свідчать матеріали справи, згідно платіжного доручення №1060 від 08.09.2015 позивач перерахував на відкритий в Головному управлінні Державного казначейства України у м. Києві депозитний рахунок Київської міської митниці ДФС кошти в сумі 300 000 грн; платіжного доручення №1085 від 10.09.2015 - 285 000 грн; платіжного доручення №1092 від 11.09.2015 - 180 000 грн; платіжного доручення №1107 від 15.09.2015 - 250 000 грн; платіжного доручення №1115 від 16.09.2015 - 600 000 грн; платіжного доручення №1145 від 22.09.2015 - 505 000 грн; платіжного доручення №1164 від 24.09.2015 - 180 000 грн; платіжного доручення №1175 від 28.09.2015 - 190 000 грн; платіжного доручення №1190 від 29.09.2015 - 166 000 грн, на загальну сумму 2 656 000 грн (а.с. 68-76).

Згідно службової записки від 08.07.2016 №1254/26-70-19-01-11, на підставі рішень про коригування митної вартості позивачем перераховано до бюджету коштів на загальну суму у розмірі 217 873 грн 81 коп. (а.с. 121).

У відповідності до пункту 11 Порядку №618 за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Відповідно до частини першої статті 309 МК України забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у таких формах: 1) надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа); 2) внесення коштів на відповідний рахунок або в касу митного органу (грошова застава).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем з метою випуску товару у вільний обіг прийнято рішення про надання фінансової гарантії у формі грошової застави шляхом сплати різниці між сумами митних платежів, обчислених згідно з митних декларацій №/2015/058891 від 14.09.2015, №100250002/2015/058959 від 16.09.2015, №100250002/2015/058988 від 17.09.2015, №100250002/2015/058989 від 17.09.2015, №100250002/2015/058990 від 17.09.2015, №100250002/2015/059185 від 23.09.2015, №100250002/2015/059187 від 23.09.2015, №100250002/2015/059256 від 25.09.2015, №100250002/2015/059299 від 28.09.2015, №100250002/2015/059374 від 29.09.2015 та сумою митних платежів обчислених відповідачем, згідно відповідних рішень про коригування митної вартості товарів №100250002/2015/000076/1 від 15.09.2015, №100250002/2015/000077/1 від 16.09.2015, №100250002/2015/000078/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000079/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000080/2 від 17.09.2015, №100250002/2015/000088/2 від 23.09.2015, №100250002/2015/000089/1 від 23.09.2015, №100250002/2015/000090/1 від 23.09.2015, №100250002/2015/000095/2 від 25.09.2015, №100250002/2015/000096/2 від 28.09.2015, №100250002/2015/000097/2 від 29.09.2015.

У відповідності до частини першої ст. 305 МК України у випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобов'язань осіб, що випливають з митних процедур, забезпечуються шляхом надання органам доходів і зборів забезпечення сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури.

Згідно з приписами ст. 306 МК України одним із способів забезпечення сплати митних платежів є зокрема фінансові гарантії.

Відповідно до абзаца другого частини дев'ятої ст. 309 МК України завершення оформлення митної декларації або документа контролю за переміщенням товарів є підтвердженням прийняття фінансової гарантії як забезпечення виконання зобов'язань перед органами доходів і зборів.

Таким чином, товари позивача випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом внесення грошової застави.

Нормативне регулювання щодо фінансової гарантії у вигляді грошової застави містить стаття 313 МК України.

Враховуючи відсутність у Митному кодексі інших норм, які регулюють порядок повернення грошової застави, яка є видом фінансових гарантій з метою забезпечення сплати митних платежів, тому порядок, строки повернення коштів врегульовані лише Порядком №618 та Порядком взаємодії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні висновку про повернення коштів, оскільки позивач у визначений законодавством строк обґрунтовано та правомірно звернувся до відповідача із відповідною заявою про повернення коштів, натомість підстави відмови у наданні висновку є необґрунтованими, оскільки кошти, сплачені позивачем в якості фінансової гарантії при випуску товарів у вільний обіг, отримують статус коштів надмірно сплачених податків та зборів після скасування судом рішень про коригування митної вартості.

Разом з тим, посилання відповідача на дискреційність повноважень суб'єкта владних повноважень щодо підготовки висновку про повернення надміру сплачених митних платежів та подання його до органу Державної казначейської служби, колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Так, зміст вищевикладених положень Митного кодексу України, Порядку взаємодії та Порядку №618 свідчить, що повернення надміру сплачених митних платежів здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах визначених положеннями вказаних нормативно-правових актів, зокрема, передумовою підготування митними органом висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів є заява відповідної особи, якою було здійснено сплату відповідних платежів.

Тобто, чинним законодавством визначений чіткий алгоритм дій платника податків, митного органу та органу казначейства у правовідносинах, повязаних з поверненням надміру сплачених митних платежів.

Цей порядок (алгоритм) не передбачає можливості отримання такого відшкодування у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями митних органів або окремо від здійснення такого контролю.

Так, Верховний Суд України у постанові від 09.12.2014 (справа №21-205а14) дійшов висновку, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 15.04.2014 (справа № 21-21а14).

Також, в постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 (справа №21-4107а-15) встановлено, що митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з поверненням помилково та/або надмірно сплачених митних платежів. Ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, що встановлені у статті 301 МК, статті 43 Податкового кодексу України і статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення, на підставі його заяви та у визначений термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Визначений вищевказаними нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів. Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення та змусити його до виконання закону.

При цьому повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів. Разом з тим рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Таким чином, Верховний Суд України в постанові від 03.02.2016 дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення надмірно сплачених митних платежів не є правильним способом захисту прав платника митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Таким чином, у цьому випадку вимога позивача зобов'язати митний орган прийняти висновок про повернення та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, може бути вказівкою на спосіб відновлення порушеного права.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для зобов'язання митного органу підготувати висновок про повернення коштів та подати його органу, що здійснює казначейське обслуговування, крім того, суд, всебічно перевіривши обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Разом з тим, колегією суддів враховано, що представником позивача подано заяву про відмову від позову від 03.01.2017, в якій останній просить прийняти відмову від позову та закрити провадження у даній справі.

Відповідно до статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може відмовитися від адміністративного позову у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статті 112 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою-другою статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково.

Про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.

Пунктом 2 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до частини першої статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

З огляду на вищезазначені норми законодавства та, враховуючи, що постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального та процесального права, а відмова позивача від адміністративного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи або інтереси інших осіб, колегія суддів вважає за необхідне заяву ТОВ «Тріумф Пак» про відмову від адміністративного позову задовольнити, постанову суду першої інстанції визнати нечинною, а провадження у даній справі - закрити.

Керуючись ст.ст. 41, 112, 157, 194, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф Пак» про відмову від адміністративного позову - задовольнити.

Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф Пак» від адміністративного позову.

Визнати нечинною постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2016 року.

Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф Пак» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 25 січня 2017 року.

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.