Справа № 753/20494/16-а
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/36/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОЛОДЕНКО К.В.

без у часті сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ЛІВОБЕРЕЖНОГО ОБ"ЄДНАНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ м. КИЄВА про оскарження дій суб"єкта владних повноважень та зобов"язання вчинити певні дії, суд

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_2 , 07 листопада 2016 року, звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об"єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Києва , в якому просить суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату його пенсії призначеної відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на день призначення пенсії та Постанови КМУ № 865 від 31.05. 2000 року ( в редакції, чинній на дату призначення пенсії) з 01 грудня 2015 року без встановлення будь якого строку та обмеження у часі, у зв"язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з Постановою КМУ № 1013 від 09.12. 2015 року з розрахунку 12 031 грн. - суми заробітної плати на посаді заступника директора держдепартаменту міністерства з 01.12. 2015 року, включивши складові заробітної плати, а саме: посадовий оклад 7 754 грн., надбавка за ранг 400 грн., надбавка за вислугу років 3 877 грн., на підставі довідки № 2102-13/33277-09 від 19 жовтня 2016 року про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям та стягнути на його користь понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 551, 20 гривень з Єдиного казначейського рахунку у Державному Казначействі України. Справу розглянути за його присутності.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, через загальну канцелярію за вх. № 62781 від 15.12. 2016 року надіслав письмове клопотання , доповнивши вимоги, згідно ст. 58 Конституції України закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі та згідно ст.5 п.9 Закону № 3674 від 08.07.2011 року про судовий збір, інваліди першої та другої групи звільняються від судового збору, розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача Давиденко Т.М., через загальну канцелярію за вх. № 61223 від 07.12. 2016 року надала письмові заперечення та просила у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях.

Розгляд справи здійснюється в порядку частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, без фіксації судового процесу.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи та наведені відповідачем підстави для відмови у задоволенні позову, які викладено у письмових запереченнях на позов, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.4 ст. 122 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду з 30.06. 1999 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 83 % від суми заробітної плати у сумі 4 507, 44 гривні.

До виходу на пенсію позивач працював на державній службі на посаді заступника начальника Держдепартаменту Украгроном, має стаж державної служби 13 років. Пенсія за віком, як державному службовцю, позивачу була призначена відповідно до Закону України "Про державну службу", в редакції на час призначення пенсії.

29 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до Лівобережного об"єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Києва щодо перерахунку пенсії, у зв'язку з підвищенням посадового окладу працюючого державного службовця за останнім місцем роботи, яку отримують державні службовці станом на дату звернення позивача з заявою про проведення перерахунку.

Листом Лівобережного об"єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Києва № 12296/14/6 - 1050 від 07.09.2016 року позивачу ОСОБА_2 було повідомлено про відсутність законодавчо визначених правових підстав для проведення перерахунку пенсії. Відповідачем зазначено, що відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу», у редакції що діє з 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій держслужбовцям визначає Кабінет Міністрів України. Водночас 09 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000, а саме пункт 4 було виключено. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 з 01.06.2015 було скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються в тому числі відповідно до Закону України «Про державну службу». Також Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, який набрав чинності з 01.05.2016 не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач дійшов висновку, що законодавчі підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до поданих документів - відсутні.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Згідно з положеннями статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на час призначення пенсії позивача) було встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не меншу 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90 відсотків посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

16 січня 2003 року вказаний Закон був доповнений статті 37-1, яка в редакції, до 01 січня 2015 року передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

В свою чергу, положеннями пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31.05.2000 було передбачено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України № 432-IV від 16.01.2003 «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1)пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

Таким чином, законодавством, що діяло до 01 січня 2015 року було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

В подальшому Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності 01 січня 2015 року, були внесені зміни до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено статтю у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Вказаний Закон №76-VIII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач звернувся до відповідача з перерахунком пенсії 29 серпня 2016 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії внесено зміни, які набрали чинності 01 січня 2015 року, в статтю 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано ті норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, а порядок та умови перерахунку призначених пенсій державним службовцям закріплено за Кабінетом Міністрів України.

Крім того постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15 грудня 2015 року, було внесено зміни допостанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000, а саме, виключено пункт 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

При цьому, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015, на яку посилається позивач, регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

На час звернення позивача до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Оскільки чинним законодавством України (Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014) визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку та в подальшому постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000, а саме, виключено пункт 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, не вбачається.

Таким чином у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії на підставі довідки про заробітну плату, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі поданої ним довідки.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд звертає увагу, що право на перерахунок розміру пенсії, зокрема, і у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою державного службовця, на час звернення позивача із відповідною заявою до управління Пенсійного фонду, законодавством не було визначено, оскільки на той час таке скасовано Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 та постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015.

У зв'язку з набуттям чинності зазначеного Закону, положення Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, яка набрала чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, з 01.05.2016 відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Водночас, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п.п. 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР). У Рішенні № 2-рп/99 ( № 002p710-99 ) від 09. 02.1999 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України(254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на те, що Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 (яким скасовано саме право на перерахунок пенсій) є чинним і підлягає до виконання, Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним такий не визнавався, та те, що приписи статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, з 01.05.2016 відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні №20-рп/2011 від 26.12.2011 та рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» та в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014, посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій з посиланням на положення статті 22 Конституції України, є помилковим.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, у спірних правовідносинах пенсійний орган здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, так як у останнього відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням того, що Законом України № 76-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» скасовано норми, відповідно до яких позивач просить здійснити перерахунок.

Посилання позивача на те, що відповідно до статті 22 Конституції України відмова пенсійного органу у здійсненні перерахунку пенсії позивача приводить до звуження змісту та обсягу його конституційних прав на пенсійне забезпечення не приймається судом до уваги, оскільки саме Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а наслідки внесення змін до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців не відносяться до компетенції відповідача.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд України у своїй постанові від 12.07.2016 у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Законі України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст.37-1 Закону України «Про державну службу», що діяв на час призначення пенсії, та постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015, як позивач просить у своєму адміністративному позові, та приймає до уваги заперечення відповідача щодо зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене не на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, то і всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 22 Конституції України, керуючись ст.ст. 1, 2 4, 12, 10, 71-72, 86, 158, 159, 160, 162, 163, 256 КАС України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , Закону України " Про державну службу", суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до ЛІВОБЕРЕЖНОГО ОБ"ЄДНАНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ м. КИЄВА про оскарження дій суб"єкта владних повноважень та зобов"язання вчинити певні дії , відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення . Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанову невідкладно надіслати сторонам рекомендованою поштою для відому.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК