Справа № 2а/2470/1659/11
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 р. м. Чернівці Справа № 2а/2470/1659/11

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 та представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом підприємства «ДІМ» Чернівецького обласного товариства інвалідів «Мир та добробут інвалідам» до Чернівецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, про скасування рішення та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Підприємство «ДІМ» Чернівецького обласного товариства інвалідів «Мир та добробут інвалідам» звернулось до суду з позовом до Чернівецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, про скасування рішення та зобовязання вчинити дії.

Враховуючи заяву про зменшення та зміну позовних вимог від 08 грудня 2016 року, позивач просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В1» № від 06 липня 2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 30777,00 грн;

- зобовязати відповідача виконати вимоги пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України щодо надання органу казначейства у строки визначені Кодексом висновку про відшкодування з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 24 610,00 грн (14833,00 грн за жовтень 2010 року, 9777,00 грн за лютий 2011 року).

В обґрунтування заявлених вимог позивач повідомив, що за результатами проведеної ДПІ у м. Чернівці перевірки підприємства «ДІМ» Чернівецького обласного товариства інвалідів «Мир та добробут інвалідам» та на підставі висновків, відображених в акті перевірки від 17 липня 2011 року № 1446/23-2/35158255, контролюючим органом винесено податкове повідомлення рішення форми «В1» № від 06 липня 2011 року.

Позивач вказував на протиправність зазначеного рішення та помилковість висновків, на підставі яких його прийнято. Зокрема, вважає необґрунтованим висновок податкового органу щодо завищення підприємством суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в березні 2011 року на суму 30777,00 грн, оскільки сума завищення становить 6167,00 грн. Пояснив, що підприємством допущено описку в сумах ПДВ заявлених до відшкодування, а саме в жовтні 2010 року завищено на 6167,00 грн, а в лютому 2011 року занижено на 6167,00 грн. При цьому позивач зазначив, що оскільки під час перевірки було встановлено, що підприємством заявлено до відшкодування 30777,00 грн, але внаслідок технічної описки до фактичного відшкодування належить 24610,00 грн відповідач в такому випадку мав би надати до Державного казначейства України висновок для перерахування на розрахунковий рахунок платника у банку суми бюджетного відшкодування в розмірі 24610,00 грн (14833,00 грн за жовтень 2010 року, 9777,00 грн за лютий 2011 року).

Крім того, позивач вказував про безпідставність посилань відповідача на результати попередньої перевірки, яка була оформлена актом від 21 лютого 2011 року №426/23-1/35158255, в звязку з тим, що висновки такого акту знаходились на стадії адміністративного оскарження, а 07 липня 2016 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду по справі 2а-2470/673/11 частково задоволено позовні вимоги підприємства та встановлено, що в перевіряємому періоді позивачем дотримано умов для застосування пільги щодо кількості працюючих на підприємстві інвалідів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заявлених позовних вимог. Вказував на те, що в ході перевірки працівниками ДПІ у м. Чернівці підприємства «ДІМ» Чернівецького обласного товариства інвалідів «Мир та добробут інвалідам» встановлено, що останнім неправильно заповнено довідку щодо сум залишку відємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Так, платником заявлено за жовтень 2010 року частину залишку відємного значення, фактично сплачена утримувачем товарів (послуг) постачальникам таких товарів (послуг) у попередніх податкових періодах та не погашена податковими зобовязаннями попередніх податкових періодів або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування в сумі 14833 грн, за даними перевірки фактично оплачено в лютому 2011 року не погашена податковими зобовязаннями попередніх звітних періодів та не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування 21000 грн; за лютий 2011 року зазначається сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню 15944 грн, за даними перевірки 9777 грн.

Отже, зазначав відповідач, перевіркою встановлено, що позивачем в порушення пункту 200.4а) статті 200 Податкового кодексу України та пункту 4.6 розділу ІІІ «Розрахунки з бюджетом за звітний період» Наказу ДПА України №41 від 25 січня 2011 року «Про за твердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 року за №197/18935, завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в березні 2011 року в сумі 30777,00 грн.

Крім того, відповідач зазначив, що твердження позивача щодо висновків попередньої перевірки підприємства, результати якої зафіксовані в акті перевірки №426/23-1/35158255 від 21 лютого 2011 року, не стосуються даного спору.

Відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, в судовому засіданні підтримала позицію відповідача.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 02 червня 2011 року №025629 та від 02 червня 2011 року №025630, виданих Державною податковою інспекцією у м. Чернівці ОСОБА_4, старшим державним податковим ревізором-інспектором, інспектором податкової служби ІІ-го рангу та ОСОБА_5, головним державним податковим ревізором-інспектором, радником податкової служби ІІІ-го рангу відділу перевірок ризикових операцій управління податкового контролю юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Чернівці, на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, пунктів 3,5,6 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1238 «Про затвердження переліку достатніх підстав, які надають податковим органам право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування такого податку», відповідно до підпункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України проведено позапланову виїзну документальну перевірку підприємства «ДІМ» Чернівецького обласного товариства інвалідів «Мир та добробут інвалідам» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2011 року у розмірі 30777,0 грн, заявленої до відшкодування на розрахунковий рахунок у банку, відповідно до затвердженого плану перевірки.

Перевірка проводилась з 02 червня 2011 року по 15 червня 2011 року, а її результати відображені в акті №1446/23-2/35158255 від 17 червня 2011 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки підприємства «ДІМ» Чернівецького обласного товариства інвалідів «Мир та добробут інвалідам», , з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за березень 2011 року».

За змістом акту від 17 червня 2011 року перевіркою встановлено, що підприємством неправильно заповнено Довідку щодо сум залишку відємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Додаток 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2011 року). А саме, у колонці 3 «Сума» неправильно зазначено залишок відємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 22 податкової декларації звітного податкового періоду) та у колонці 5 «Сума» неправильно зазначено значення рядка 24 декларації звітного податкового періоду, оскільки підприємством не враховані показники попередньої позапланової перевірки, оформлені актом від 21 лютого 2011 року №426/23-1/35158255.

Також, як відображено у акті від 17 червня 2011 року, перевіркою встановлено, що у колонці 4 «Сума» неправильно заповнена частина відємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг до Державного бюджету України у попередніх податкових періодах та не погашена додатковими зобовязаннями попередніх звітних періодів або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (переноситься до рядка 2 розрахунку бюджетного відшкодування). А саме, за даними підприємства у рядку 2 додатка 2 до податкової декларації:

- за жовтень 2010 року зазначається сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню 14833 грн, за даними перевірки фактично оплачено в лютому 2011 року та не погашена податковими зобовязаннями попередніх звітних періодів та не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування 21000 грн;

- за лютий 2011 року зазначається сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню 15944грн, за даними перевірки 9777 грн.

У звязку із вказаним, як зазначено у висновку акту №1446/23-2/35158255, податковим органом за результатами перевірки встановлено порушення підприємством пункту 200.4а) статті 200 Податкового кодексу України та пункту 4.6 розділу ІІІ «Розрахунки з бюджетом за звітний період» Наказу ДПА України №41 від 25 січня 2011 року «Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 року за №197/18935 - завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в березні 2011 року в сумі 30777,00 грн. Перевіркою зменшено значення рядка 24 податкової декларації за березень 2011 року на 1963558,00 грн.

ДПІ у м. Чернівці згідно з пунктом 54.3 статті 54 та пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України та на підставі висновків акту перевірки №1446/23-2/35158255 від 17 червня 2011 року за порушення платником податку пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення форми «В1» № від 06 липня 2011 року, яким підприємству «ДІМ» Чернівецького обласного товариства інвалідів «Мир та добробут інвалідам» зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 30777,00 грн.

Позивач, не погодившись з висновками перевірки та прийнятим за її результатами податковим повідомленням-рішенням № від 06 липня 2011 року, звернувся до суду з даним позовом.

До встановлених обставин суд застосовує наступні положення законодавства та робить відповідні висновки по суті спору.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755 VI.

Зміст визначення бюджетного відшкодування закріплено в пункті 14.1.18 статті 14 Податкового кодексу України (тут і надалі положення Податкового кодексу України наводяться в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого бюджетне відшкодування відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлено статтею 200 Податкового кодексу України.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За змістом пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До декларації згідно вимог пункту 200.8 статті 200 Податкового кодексу України додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України.

В силу пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

У відповідності до абзацу 1 пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

За змістом пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Згідно пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На момент подання позивачем податкової декларації за лютий 2011 року діяв Наказ ДПА України від 25 січня 2011 року №41, яким затверджено Форми та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 р. за № 197/18935).

Згідно підпунктів 4.6.4, 4.6.5, 4.6.6 пункту 4.6 («Розділ ІІІ «Розрахунки з бюджетом за звітний період») розділу V «Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 25 січня 2011 року №41 якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), подається (Д2) (додаток 2). Платники, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість та заповнили рядок 22 декларації, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають (Д3) (додаток 3). Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23 декларації за поточний звітний (податковий) період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума вказується або в рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково розподіляється у рядках 23.1 та 23.2 декларації. При цьому платники податку, які мають право на отримання бюджетного відшкодування та прийняли рішення про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку (заповнено рядок 23.1 декларації), подають (Д4) (додаток 4). Залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

При цьому пунктом 14 розділу ІІІ «Порядок оформлення податкової звітності» Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість визначено, що додатками до декларації є: розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) (додаток 1); довідка щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2) (додаток 2); розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) (додаток 3); заява про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4) (додаток 4); розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) (додаток 5); довідка (Д6) (додаток 6) подається платниками, які заповнюють рядки 3, та/або 4, та/або 5 декларації, та підприємствами (організаціями) інвалідів; розрахунок (перерахунок) частки використання сплаченого (нарахованого) податку за придбаними (ввезеними) товарами/послугами, необоротними активами між оподатковуваними та неоподатковуваними операціями (Д7) (додаток 7); заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) (Д8) (додаток 8).

Судом встановлено, що до висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: підпункту 200.4а) статті 200 Податкового кодексу України та пункту 4.6 «Розділ ІІІ «Розрахунки з бюджетом за звітний період» Наказу ДПА України №41 від 25 січня 2011 року «Про за твердження Форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» податковий орган дійшов на підставі того, що у додатку 2 до податкових декларацій з податку на додану вартість "Довідка щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2) (додаток 2)" у графі 4 невірно заповнена частина відємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг до Державного бюджету України у попередніх податкових періодах та не погашена додатковими зобовязаннями попередніх звітних періодів або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (переноситься до рядка 2 розрахунку бюджетного відшкодування).

Так, підприємством заявлено частину відємного значення, фактично сплачену отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг до Державного бюджету України у попередніх податкових періодах та не погашена додатковими зобовязаннями попередніх звітних періодів або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (переноситься до рядка 2 розрахунку бюджетного відшкодування):

- за жовтень 2010 року 14 833,00 грн, а за даними перевірки 21000,00 грн (на 6167,00грн більше),

- за лютий 2011 року 15944,00 грн, а за даними перевірки 9777,00 грн (на 6167,00 грн менше).

Тобто, перевіркою фактично встановлено, що підприємство за жовтень 2010 року занизило суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 6167,00 грн, а за лютий 2011 року завищило на 6167,00 грн. При цьому сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, складає 24610,00 грн.

Указане свідчить про те, що висновок податкового органу про завищення підприємством суми бюджетного відшкодування на 30777,00 грн, на підставі якого згодом прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідає дійсності.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Зважаючи на заниження суми бюджетного відшкодування по декларації за жовтень 2010 року в розмірі 6167,00 грн та завищення суми бюджетного відшкодування по декларації за лютий 2011 року на таку ж суму, враховуючи приписи підпунктів а) та б) пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України податковим органом мало бути складено податкові повідомлення-рішення щодо вказаних сум.

В звязку з наведеним суд приходить до висновку про те, що податкове повідомлення-рішення № від 06 липня 2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 30777,00 грн прийняте відповідачем на підставі помилкових висновків та не відповідає положенням пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, а тому є протиправним.

Відтак, таке рішення підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.

З приводу бюджетного відшкодування, заявленого позивачем в березні 2011 року, суд, зважаючи на наведені вище положення Податкового кодексу України, та враховуючи, що під час перевірки було встановлено, що внаслідок помилки до фактичного відшкодування належить лише 24610,00 грн, приходить до висновку, що відповідач в силу пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України повинен надати органу казначейства висновок про відшкодування з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 24610,00 грн, що підтверджений даними перевірки (14833,00 грн за жовтень 2010 року, 9777,00 грнза лютий 2011 року).

Отже, адміністративним позов в частині зобовязання вчинити дії також підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено протиправність оскаржуваного рішення відповідача.

При цьому відповідач, як субєкт владних повноважень, який заперечував проти позову, в ході судового розгляду справи не довів правомірність оскаржуваного рішення, не надав суду доказів наявності правових підстав для зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість спірним податковим повідомленням-рішенням на суму 30777,00 грн.

Крім цього, варто зазначити, що безпідставними є посилання відповідача на результати попередньої перевірки, яка була оформлена актом від 21 лютого 2011 року №426/23-1/35158255, оскільки на той час висновки вказаного акту знаходились на адміністративному оскарженні. 07 червня 2016 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду по справі №2а-2470/673/11 частково задоволено позовні вимоги позивача та встановлено, що в перевіряємому періоді позивачем дотримано умов для застосування пільги і щодо кількості працюючих на підприємстві інвалідів. Такі встановлені обставини додатково спростовують висновки акту перевірки від 17 червня 2011 року № 1446/23-2/35158255, на підставі яких було прийнято оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення.

За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, а за його подання позивачем відповідно до звялених позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення та зміну позовних вимог від 08 грудня 2016 року, сплачено судовий збір у розмірі 249 грн 50 коп, що підтверджуються платіжними дорученнями від 21 липня 2011 року №740 та №743, то вказану суму необхідно присудити останньому.

Керуючись статтями 160 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 06 липня 2011 року №.

Зобовязати Чернівецьку обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Чернівецькій області виконати вимоги пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України щодо надання органу казначейства висновку про відшкодування з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 24610,00 грн (14833,00 грн за жовтень 2010 року, 9777,00 грнза лютий 2011 року).

Стягнути з Чернівецької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь підприємства «ДІМ» Чернівецького обласного товариства інвалідів «Мир та добробут інвалідам» судовий збір у розмірі 249 грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 23 січня 2017 року.