Справа № 818/1346/16
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 р. Справа №818/1346/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Прімової-Крикуненко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1346/16

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про визнання протиправною і скасування відмови та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 26.09.2016р. №Р-09302/0/5/16/5447/6-16, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок йому в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області, та зобов'язати відповідача затвердити цей проект землеустрою.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки обов'язковій державній експертизі підлягають лише проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель. Разом з тим, відповідно до вимог Земельного кодексу України земельні ділянки, які він просить передати в оренду, не належать до вказаної категорії земель. Крім того, зазначає, що єдиним можливим та правильним способом захисту його порушеного права у даному випадку буде зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити поданий ним проект землеустрою, оскільки, незважаючи на постанови Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2014р. у справі №818/3308/14 та від 14.03.2016р. у справі №818/3819/15, якими встановлено, що його проект землеустрою не підлягає обов'язковій державній експертизі, відповідач вже втретє відмовляє йому у затвердженні проекту.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.98,100), в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення проти позову (а.с.52), відповідно до яких вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Сумській області діяло виключно в межах наділених повноважень, згідно з нормами чинного законодавства. Зокрема, обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, до яких належать і земельні ділянки, з приводу яких для затвердження проекту землеустрою звернувся позивач, що підтверджується листом від 13.02.2015р. №140/01-20 Державного підприємства «Сумський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Розпорядженням голови Сумської райдержадміністрації від 29.12.2012р. № 832-ОД ОСОБА_2 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в довгострокову оренду терміном на 10 років орієнтованою площею 90 га ріллі для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення із земель запасу на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.10).

На підставі вказаного розпорядження Товариством з обмеженою відповідальністю «Координат-БС», яке має відповідний дозвіл на даний вид робіт, відповідно до вимог Земельного кодексу України, Законів України «Про землеустрій», «Про фермерське господарство» був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області.

Управлінням Держземагентства у Сумському районі Сумської області наданий висновок від 28.11.2013 № 6644/01-30-6433 про погодження зазначеного проекту землеустрою (а.с.11-12).

Листом від 05.09.2014р. №31-18-0.7-6399/2-14 Головне управління Держземагенства у Сумській області повідомило, що оскільки земельні ділянки з шифрами агровиробничих груп 53д та 121д відносяться до особливо цінних ґрунтів, перелік яких затверджений наказом Держкомзему України від 06.10.2013р. №245, то проект землеустрою підлягає обов'язковій державній експертизі, та роз'яснено право позивача повторно звернутися із клопотанням про затвердження проекту після проведення експертизи землевпорядної документації (а.с.13).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2014р. у справі №818/3308/14, яка набрала законної сили (а.с.18-20), визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Держземагенства у Сумській області, викладену у листі від 05.09.2014 р. № 31-18-0.7-6399/2-14, про обов'язкову державну експертизу проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області, та зобов'язано відповідача розглянути поданий проект землеустрою.

В подальшому, після повторного надання позивачем на затвердження до Головного управління Держземагенства у Сумській області проекту землеустрою йому надійшов лист від 16.10.2015р. №ДС-31-18-0.7-5171/25-15 (а.с.14), в якому знову зазначено про необхідність проведення державної експертизи землевпорядної документації з посиланням на те, землі з шифрами агровиробничих груп 53д та 121д відносяться до особливо цінних груп ґрунтів.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2016р. у справі №818/3819/15, яка набрала законної сили (а.с.21-25), визнано протиправною і скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 16.10.2015 за № ДС-31-18-0.7-5171/25-15, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області, та зобов'язано відповідача розглянути проект землеустрою, та прийняти рішення по цьому проекту згідно з вимогами ст. 19 Конституції України і частин 6, 10 ст.123 Земельного кодексу України.

Проте, за наслідками розгляду звернення позивача щодо виконання вищевказаного рішення суду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду Головним управлінням Держгеокадастру на адресу ОСОБА_2 направлено лист від 26.09.2016р. №Р-09302/0/5/16/5447/6-16 (а.с.16-17), в якому зазначено про обов'язковість проведення державної експертизи землевпорядної документації, оскільки землі агровиробничих груп з шифрами 53д та 121д відносяться до особливо цінних ґрунтів.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у задоволенні його заяви протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Правовідносини стосовно відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, погодження та затвердження проекту землеустрою регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Стаття 123 ЗК України встановлює порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Частиною ч.2 ст. 123 ЗК України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до ч. 6 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою є те, що проект землеустрою підлягає обов'язковій державній експертизі відповідно до ч. 6 ст.123 Земельного Кодексу України.

Як стверджує у письмових запереченнях на позовну заяву представник відповідача, проект землеустрою підлягає обов'язковій державній експертизі, оскільки земельні ділянки з шифрами агровиробничих груп 53д та 121д відносяться до особливо цінних ґрунтів, перелік яких затверджений наказом Держкомзему України від 06.10.2013р. №245.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 150 ЗК України визначено, що до особливо цінних земель відносяться: у складі земель сільськогосподарського призначення:чорноземи нееродовані несолонцюваті на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені ґрунти та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньо глибокі ґрунти; дерново-підзолисті суглинкові ґрунти; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму, дернові глибокі ґрунти Закарпаття.

Крім того, пункти "б", "в", "г" частини 1 даної статті Кодексу до особливо цінних земель відносять:

- торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини;

- землі, надані в постійне користування НВАО "Масандра" та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів;

- землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

З наказу Держкомзему України від 06.10.2003р. №245 "Про затвердження особливо цінних груп ґрунтів", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.10.2003 р. за № 979/8300, випливає, що до:

- агровиробничої групи 53д відносяться «чорноземи типові малогумусні та чорноземи сильнореградовані середньосуглинкові»;

- агровиробничої групи 121д відносяться «лучно-черноземні середньосуглинкові грунти».

Отже, з аналізу норм слідує, що «чорноземи типові малогумусні та чорноземи сильнореградовані середньосуглинкові» та «лучно-черноземні середньосуглинкові ґрунти» не належать до особливо цінних земель в розумінні ст.150 ЗК України, оскільки дана стаття містить вичерпний перелік особливо цінних земель.

Правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення визначає Закон України "Про державну експертизу землевпорядної документації" від 17.06.2004 р. № 1808-IV.

Так, абз.7 ст.9 цього Закону України встановлює, що обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Як зазначено вище, зі змісту ст. 150 ЗК України вбачається, що «чорноземи типові малогумусні та чорноземи сильнореградовані середньосуглинкові» та «лучно-черноземні середньосуглинкові ґрунти» не відносяться до особливо цінних земель, а тому проект землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок не підлягає обов'язковій державній експертизі.

Відтак, вимога відповідача про те, що проект землеустрою підлягає обов'язковій державній експертизі, є безпідставною

Крім того, Сумським окружним адміністративним судом вже розглядались справи за позовом ОСОБА_2, і у постанові від 23.12.2014р. у справі №818/3308/14, яка набрала законної сили, було зазначено, що відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування необхідності проведення експертизи, приймаючи оскаржувану вимогу відповідач діяв всупереч Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» та Земельного кодексу України, а у постанові від 14.03.2016р. у справі №818/3819/15, яка набрала законної сили, вказано, що зі змісту висновку Управління Держземагентства у Сумському районі Сумської від 10.03.2015 за №495/01-30 вбачається, що земельні ділянки не відносяться до особливо цінних земель, а тому проект землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок не підлягає обов'язковій державній експертизі.

Отже, під час розгляду цих справ підтверджено, що земельні ділянки відповідно до ст. 150 Земельного кодексу України не відносяться до особливо цінних земель.

Згідно з ч.4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто на відповідача покладені повноваження по передачі громадянам в оренду для ведення фермерського господарства земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Згідно з ч. 10 ст.123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Таким чином, з урахуванням вказаних норм, відповідач при розгляді проекту землеустрою, повинен був відповідно до ч.6 та 10 ст.123 ЗК України прийняти рішення про затвердження цього проекту та надання земельної ділянки у користування, оскільки земельні ділянки, які позивач просив надати в оренду, не відносяться до особливо цінних земель відповідно до вимог ст. 150 ЗК України.

Положеннями ч.4 ст.123 ЗК України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Зокрема, частиною 1 ст.186-1 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.5 ст.186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Положеннями ч.6 ст.186-1 ЗК України визначено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

За приписами ч.7 ст. 186-1 ЗК України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до ст.50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Відповідно до ч.8 ст.186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

За приписами ч.13 ст. 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Частиною 4 ст.122 ЗК України зазначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З урахуванням наведеного, відповідач при прийнятті рішення про відмову у затвердження проекту землеустрою діяв всупереч вимог Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" та Земельного кодексу України, тому рішення щодо необхідності обов'язкової державної експертизи підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

З огляду на викладені вище обставини суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладена у листі від 26.09.2016р. №Р-09302/0/5/16/5447/6-16, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області, є протиправною і підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача затвердити поданий проект землеустрою суд вважає, що вона також підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, а згідно з п.2 ч.2 ст.162 цього Кодексу у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

На думку суду, задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити поданий ОСОБА_2 проект землеустрою у даному випадку не буде втручанням у виключну компетенцію та дискреційні повноваження відповідача, оскільки позивач вже неодноразово звертався до нього з одного і того ж питання та отримував відмови із одних і тих же підстав - не проведення державної експертизи землевпорядної документації, які вже двічі були предметом судового розгляду у справах №818/3308/14 та №818/3819/15 та визнані протиправними.

Отже, правильним способом захисту порушеного права ОСОБА_2 має бути зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, оскільки в іншій спосіб вирішити спірне питання, з урахуванням неодноразових відмов Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у вчиненні цих дій, неможливо.

З приводу поданого представником позивача клопотання про здійснення контролю за виконанням судового рішення, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 267 КАС України суд має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Разом з тим відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) обов'язок здійснення контролю за виконанням судового рішення покладено також на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно зі ст.267 КАС України встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем виконані рішення Сумського окружного адміністративного суду у справах №818/3308/14 та №818/3819/15 про зобов'язання вчинити дії - проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду розглянутий та рішення за наслідками його розгляду прийнято.

Враховуючи те, що судом у даній справі зобов'язано відповідача вчинити певні дії, що полягають саме у затвердженні проекту землеустрою, підстави для встановлення судового контролю відсутні, оскільки задоволення позову шляхом зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою буде достатнім та ефективним засобом захисту порушених прав позивача, адже виключає можливість прийняття повторної відмови.

Крім того, у випадку не виконання рішення суду у добровільному порядку він не позбавлений права звернутися до органу державної виконавчої служби.

Слід зазначити, що судовий контроль за виконанням рішення суду також здійснюється адміністративним судом в порядку ст.181 КАС України, якою учасникам виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) надано право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, у задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1102грн.40коп., що підтверджується квитанцією №0.0.631633728.1 від 11.10.2016р. (а.с.3).

Оскільки позов задоволено повністю, суд присуджує на користь ОСОБА_2 судові витрати (судовий збір) у сумі 1102грн.40коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною і скасування відмови та зобов'язання вчинити дії -задовольнити .

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 26.09.2016 року №Р-09302/0/5/16/5447/6-16, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (40031, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Петропавлівська, 108, м. Суми, 40021, ) суму судового збору в розмірі 1102грн.40 коп. (одна тисяча сто дві грн. сорок коп.).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 03.01.2017 року.

Суддя О.О. Осіпова