Справа № 826/25373/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кузьмишиної О.М.., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Державної регуляторної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно - будівельної інспекції України до Державної регуляторної служби України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» про визнання незаконним та скасування в частині розпорядження № 44 від 23.10.2015,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року, Державна архітектурно - будівельна інспекція України звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної регуляторної служби України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» про визнання незаконним та скасування в частині розпорядження № 44 від 23.10.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем розпорядження № 44 від 23.10.2015 в частині зобов'язання позивача переоформити Товариству з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» ліцензію серії АЕ №180697 від 11.09.2012 на підставі заяви № 13/2993 від 25.08.2015 було прийнято за межами наданої йому компетенції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувано розпорядження Державної регуляторної служби України №44 від 23.10.2015 в частині зобов'язання переоформити TOB «Станіславська теплоенергетична компанія» ліцензію серії АЕ № 180697 від 11.09.2012 на підставі заяви № 13/2993 від 25.08.2015.

В решіт позовних вимог - відмовлено.

А також, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зобов'яза Державну регуляторну службу України повторно розглянути скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» №13/3254 від 25.09.2015 у частині рішення щодо якої було викладено в пункті 1.1 розпорядження № 44 від 23.10.2015 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 27.08.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» до Державної архітектурно - будівельної інспекції України подано заяву про переоформлення ліцензії на безстрокову, в якій викладено прохання переоформити ліцензію серії АЕ № 180697, видану Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області Державної архітектурно - будівельної інспекції України, як це передбачено пунктом 6 статті 21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та з врахуванням наказу Міністерства економічного розвитку торгівлі України та Державної регуляторної служби України №781/38 від 14.07.2015.

Супровідним листом № 40-402-779 від 07.09.2015 «Про повернення документів», в якому зазначено про неможливість переоформлення ліцензії з правових підстав Державною архітектурно - будівельною інспекцією України повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» згідно з пунктом 6 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1396 від 05.12.2007 заяву на переоформлення ліцензії та додані до неї документи без розгляду.

29.09.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» подано до Державної регуляторної служби України скаргу № 13/3254 від 25.09.2015 на відмову Державної архітектурно - будівельної інспекції України у переоформленні ліцензії на безстрокову.

23.10.2015 Державною регуляторною службою України на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України № 3.4 від 22.10.2015 (протокол № 04-15) про задоволення апеляції TOB «Станіславська теплоенергетична компанія» № 13/3254 від 25.09.2015 № 13/3254 щодо відмови Державної архітектурно- будівельної інспекції України у переоформленні ліцензії серії АЕ №180697 (строком дії з 11.09.2012 по 11.09.2015) на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, на безстрокову, відповідно до статей 4, 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 724 від 24.12.2014 № 724 видано розпорядження № 44 «про задоволення апеляції» пунктом 1.1 якого зобов'язано Державну архітектурно- будівельну інспекцію України переоформити ліцензію TOB «Станіславська теплоенергетична компанія» серії СЕ № 180697 на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, на безстрокову в частині провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності відповідно до вимог частини шостої статті 21 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.03.2015 № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності» на підставі заяви TOB «Станіславська теплоенергетична компанія» від 25.08.2015 № 13/2993.

Державна архітектурно - будівельна інспекція України вважаючи, що розпорядження в частини щодо зобов'язання її переоформити ліцензію TOB «Станіславська теплоенергетична компанія» серії СЕ № 180697 видано Державною регуляторною службою України за відсутності на те, законодавчо встановленої компетенції звернулась з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи наданим додаткових поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 724 (далі - Положення), ДРС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.

Державна регуляторна служба (далі - ДРС) є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Пунктом 2 Положення визначено, що ДРС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Доцільно акцентувати, що ДРС в своїй діяльності керується, серед іншого, Законами України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-УІІІ.

Одночасно, відповідно до пункту 3 Положення, на ДРС покладається ряд основних завдань, одним з яких є реалізація державної регуляторної політики, політики з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 29 пункту 4 Положення ДРС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, видає відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» розпорядження про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

В той же час, пунктом 10 Положення встановлено, що ДРС у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України та прийнятих відповідно до Конституції та законів України актів Кабінету Міністрів України видає накази організаційно-розпорядчого характеру, розпорядження про усунення порушень у сфері ліцензування, а з питань реалізації державної регуляторної політики - рішення за підписом Голови ДРС.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-УІІІ (далі - Закон № 222), який регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності, спеціально уповноважений орган з питань ліцензування (яким, як зазначалося вище є ДРС), видає розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задовільнення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

Розпорядження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, прийняті в межах його повноважень, є обов'язковими до виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами всіх форм власності, а також фізичними особами - підприємцями (частина 2 статті 4 Закону № 222).

Колегія суддів звертає увагу на те, що ДРС відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 222 лише видає розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задовільнення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування і жодним чином не впливає на рішення Експертно- апеляційної ради з питань ліцензування.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» встановлено, що Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування є постійно діючим колегіальним органом при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування та діє за регламентом, що затверджується спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування.

Регламент Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування затверджено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та ДРС від 14.07.2015 № 783/40, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2015 за № 847/27292.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 222 обов'язками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, зокрема, є розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування.

Рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування приймається більшістю голосів її членів і оформлюється протокольним рішенням, що підписується особою, яка головувала на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, та секретарем ради, який призначається головою ради з числа її членів (частина одинадцята статті 5 Закону № 222).

Так, 22.10.2015 на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС було розглянуто скаргу ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» від 25.09.2015 № 13/3254 (копія наявна у матеріалах справи) щодо відмови Державної архітектурно-будівельної інспекції України у переоформленні ліцензії серії АЕ № 180697 (строком дії з 11.09.2012 по 11.09.2015) на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, на безстрокову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника органу ліцензування (Державна архітектурно-будівельної інспекція України) та заявника (ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія»), Експертно- апеляційна рада з питань ліцензування при ДРС прийняла більшістю голосів рішенням № 3.4. (витяг з протоколу № 04-15 - завірена належним чином копія наявна у матеріалах справи), яким задовольнила зазначену вище скаргу, зобов'язавши Державну архітектурно-будівельну інспекцію України переоформити ліцензію ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» серії АЕ № 180697 (строком дії з 11.09.2012 по 11.09.2015) на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, на безстрокову в частині провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності відповідно до вимог частини шостої статті 21 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від02.03.2015 № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності» на підставі заяви ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» від 25.08.2015 № 13/2993.

Отже, скарга ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» від 25.09.2015 № 13/3254 відповідно до вимог Закону № 222 розглянута на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС.

В той же час, Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування при ДРС за результатом розгляду скарги ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» від 25.09.2015 № 13/3254 прийнято у відповідності до Закону № 222 рішення № 3.4. (витяг з протоколу № 04-15), яке на сьогоднішній день є чинним, а отже скарга є розглянутою у відповідності до Закону № 222.

Крім того, є хибним висновок суду першої інстанції, що за результатом розгляду скарги ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» від25.09.2015 року № 13/3254 прийнято Розпорядження № 44 з огляду на наступне.

Частиною 11 статті 5 Закону № 222 встановлено, серед іншого, і до рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо тозгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи касування ліцензування виду господарської діяльності є обов'язковими для : ізгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у тиденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною іною з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально ~івноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про ідзволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про т :ст>дження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення т сушень законодавства у сфері ліцензування.

З огляду на викладене, ДРС не наділена правом видавати розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задовільнення апеляцій чи скарг без прийняття Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування рішення за наслідками розгляду апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування та втручатись у діяльність Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

Так, 23.10.2015 ДРС, як спеціально уповноважений орган з питань ліцензування, що зазначено вище, видало розпорядження № 44 «Про задоволення апеляції» (далі - Розпорядження № 44, засвідчена належним чином копія наявна у матеріалах справи) відповідно до статей 4, 5 Закону № 222 і Положення та рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 22.10.2015 № 3.4 (витяг з протоколу № 04-15, засвідчена належним чином копія наявна у матеріалах справи).

Таким чином, Розпорядження № 44 було видано ДРС на підставі, в межах та у спосіб, визначених частиною першою статті 4 та частинною одинадцятою статті 5 Закону № 222. Підставою для видання Розпорядження № 44 стало рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 22.10.2015 № 3.4 (витяг з протоколу № 04-15), яке на сьогоднішній день є чинним, у зв'язку із порушенням Держархбудінспекцією вимог законодавства, що були встановленні Експертно-апеляційною радою та відображені у витязі з протоколу № 04-15 засідання Експертно-апеляційної ради від 22.10.2015 № 3.4.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що загальні положення щодо функціонування структурних підрозділів з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади (далі - установи), вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами в установах незалежно від способу фіксації та відтворення інформації, яка міститься в документах, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням, встановлює Типова інструкція з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242 (далі - Типова інструкція).

Пунктом 84 Типової інструкції визначено, що накази (розпорядження) видаються як рішення організаційно-розпорядчого чи нормативно- правового характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності установи, адміністративно-господарських або кадрових питань.

Проекти наказів (розпоряджень) з основної діяльності, адміністративно- господарських питань готуються і подаються структурними підрозділами за дорученням керівника установи чи за власною ініціативою.

Відповідно до пункту 90 Типової інструкції наказ (розпорядження) оформляється на бланку наказу (розпорядження). Зміст наказу (розпорядження) коротко викладається в заголовку, який починається з прийменника «Про» і складається за допомогою віддієслівного іменника («Про затвердження...», «Про введення...», «Про створення...»,) або іменника («Про підсумки...», «Про заходи...»).

Згідно із пунктом 91 Типової інструкції текст наказу (розпорядження) з питань основної діяльності установи та з адміністративно-господарських питань складається з двох частин - констатуючої (преамбули) і розпорядчої.

У зазначеній вище частині зазначаються підстава, обґрунтування або мета видання наказу. Зазначена частина може починатися із слів «На виконання», «З метою» тощо.

Якщо документ видається на підставі іншого розпорядчого документа, у констатуючій частині зазначаються назва виду цього документа, його автор, дата, номер та заголовок. Крапка в кінці констатуючої частини не ставиться.

Розпорядча частина наказу починається із слова «НАКАЗУЮ», розпорядження може починатися із слова «ЗОБОВ'ЯЗУЮ», яке друкується з нового рядка великими літерами без відступу від лівого поля і лапок, після чого ставиться двокрапка.

Розпорядча частина поділяється на пункти і підпункти, які нумеруються арабськими цифрами. У кожному пункті повинні бути зазначені виконавці (структурні підрозділи або конкретні посадові (службові) особи), конкретні завдання (доручення) і строки їх виконання. Виконавці можуть бути названі також узагальнено, наприклад: «головам районних державних адміністрацій», «начальникам структурних підрозділів».

Пунктом 106 Типової інструкції встановлено, що копії наказів (розпоряджень) засвідчуються службою діловодства чи кадровою службою і надсилаються заінтересованим установам, посадовим особам, працівникам. Список розсилки складається і підписується працівником, який його склав.

В той же час, пунктом 3 Типової інструкції встановлено, що установи організовують діловодство на підставі власних інструкцій з діловодства (далі - інструкції установ), що розробляються на підставі цієї Інструкції, а також регламентів та національних стандартів на організаційно-розпорядчу документацію (далі - регламенти та національні стандарти).

Так, Інструкцію з діловодства в Державній регуляторній службі України затверджено наказом ДРС від 23.06.2015 №25 «Про затвердження Інструкції з діловодства в Державній регуляторній службі України» (далі - Інструкція ДРС).

Пунктом 1 Інструкції ДРС визначено, що ця Інструкція встановлює загальні вимоги до документування управлінської діяльності та порядок роботи з документами, включаючи їх надходження, підготовку, реєстрацію, облік, контроль за виконанням, надсилання чи передання до архіву.

Інструкція визначає порядок ведення загального діловодства, її положення поширюються на всю службову документацію.

В свою чергу, пунктом 107 Інструкції ДРС встановлено, зокрема, що розпорядження є розпорядчим документом, який видається з оперативних, організаційно-розпорядчих питань, а також - про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та про відхилення або задоволення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування відповідно до пункту 8 статті 4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (від 02.03.2015, № 222- VIII).

Одночасно, пунктами 108 та 109 Інструкції ДРС визначено, що розпорядження оформлюється на бланку встановленої форми (додаток 7) й повинно мати такі реквізити: Державний Герб України, посада керівника, який видав розпорядження із зазначенням найменування ДРС, назва виду документа, дата, номер, місце розташування, заголовок до тексту, текст, підпис керівника із зазначенням його ініціалів (ініціала імені) й прізвища.

Після підписання розпорядження передається до Підрозділу документального забезпечення на реєстрацію в системі діловодства. Оригінали розпоряджень зберігаються в Підрозділі документального забезпечення.

До тексту розпорядження обов'язково формулюють заголовок, який містить короткий виклад змісту документа і має бути максимально стислим.

Згідно з пунктом 110 Інструкції ДРС текст розпорядження складається з двох частин - констатуючої і розпорядчої - кожна з яких має певні особливості оформлення. Констатуючу частину друкують з абзацу, у кінці речення крапку не ставлять. У цій частині зазначають підставу, обґрунтування або мету видання розпорядження. Розпорядчу частину починають зі слова «ЗОБОВ'ЯЗУЮ». яке друкують великими літерами без лапок та без відступу від межі лівого поля, після нього ставлять двокрапку. Нижче з абзацу викладають зміст дій, що мають бути виконані.

З огляду на викладене вище, зазначаємо, що Розпорядження № 44 відповідає вимогам Типової інструкції та Інструкції ДРС.

Отже, при виданні Розпорядження № 44 були дотримані вимоги Типової інструкції та Інструкції ДРС, а також вимог законодавства, зокрема, Закону № 222.

Частиною 6 статті 21 Закону № 222 встановлено, що ліцензії на провадження видів господарської діяльності, що на день набрання чинності цим Законом є чинними, продовжують діяти.

Ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону: види господарської діяльності яких звужені, підлягають переоформленню, що здійснюється органом ліцензування у триденний строк безкоштовно; які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформлені відповідним органом ліцензування безкоштовно у тижневий строк.

Слід зазначити, що статтею 7 Закону № 222 встановлено перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню.

Так, відповідно до статті 7 Закону № 222 ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, серед іншого, будівництво об'єктів IV і V ;гггорій складності - з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про архітектурну діяльність».

Згідно із частиною першою статті 6 Закону № 222 орган ліцензування видає ліцензії на право здійснення видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону.

Органом ліцензування такого виду господарської діяльності, як будівництво об'єктів IV і V категорій складності - є Держархбудінспекція, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609 «Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 222 цей Закон регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

Дія Закону не поширюється на порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій на здійснення видів господарської діяльності, які зазначені в частині другій статті 2 Закону № 222.

Серед видів господарської діяльності, що зазначені в частині другій статті 2 Закону № 222, на які не поширюється порядок видачі, переоформлення та анулювання ліцензій визначений Законом, відсутній такий вид господарської діяльності, як будівництво об'єктів IV і V категорій складності.

З огляду на викладене, Держархбудінспекція, як орган ліцензування, з дати набрання чинності Закону № 222, а саме, з 28.06.2015 повинен видавати, переоформляти та анулювати ліцензії на право здійснення такого виду господарської діяльності, як будівництво об'єктів IV і V категорій складності відповідно до Закону № 222 з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про архітектурну діяльність».

В той же час, норма частини 6 статті 21 Закону № 222 є імперативною, оскільки, встановлює, що ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону (всі без виключень), які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформлені відповідним органом ліцензування безкоштовно у тижневий строк.

Отже, Держархбудінспекція, як орган ліцензування, з дати набрання чинності Закону № 222, а саме, з 28.06.2015 повинен за заявою ліцензіатів переоформити ліцензії, що на день набрання чинності цим Законом є чинними.

Слід також звернути увагу на те, що ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» на момент набрання чинності Закону № 222, мало чинну ліцензію з обмеженим терміном дії, а саме - ліцензію серії АЕ № 180697 від 11.09.20.2 господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури ( за переліком робіт згідно з додатком), строком на три роки, до 11.09.2015.

Таким чином, з 28.06.2015 у відповідності до частини 6 статті 21 Закону № 222 зазначена ліцензія ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» стала безстроковою автоматично.

Оскільки, норма частини 6 статті 21 Закону № 222 є імперативною, а тому виключає дискрецію органу ліцензування та має наслідком єдиний варіант застосування у випадку подачі заяви суб'єктом ліцензування відносно ліцензії, строк дії якої не закінчився станом на 28.06.2015.

Аналогічної правової позиції дотримуєття Київський апеляційний адміністративний суд у постанові від 08.12.2016 по справі № 826/3609/16.

В той же час, в Законі № 222 не встановлено строку протягом якого ліцензіат може звернутися із відповідною заявою до органу ліцензування для переоформлення ліцензії, що мала обмежений термін дії та на день набрання чинності Закону № 222 стала безстроковою.

Одночасно зазначаємо, що ДРС та Держархбудінспекція є органами державної влади, діяльність яких, зокрема, полягає у здійсненні виключних функцій контролю (нагляду) у сфері здійснення ліцензійної діяльності, при цьому, Позивач здійснює відповідні виключні функції контролю за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов, а ДРС, в свою чергу, здійснює виключні функції контролю (державний нагляд) за дотриманням Позивачем, як органом ліцензування, законодавства у сфері ліцензування.

Отже, ДРС не порушено права та охоронюваних законом інтересів Позивача у зв'язку з виданням Розпорядження № 44, оскільки, Розпорядження № 44 нічого не скасовує, а лише ЗОБОВ'ЯЗУЄ: « 1. Державну архітектурно-будівельну інспекцію України: 1.1. переоформити ліцензію ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» серії СЕ № 180697 на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, на безстрокову в частині провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і Vкатегорій складності відповідно до вимог частини шостої статті 21 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.03.2015 № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності» на підставі заяви ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» від 25.08.2015 № 13/2993; 1.2. вжити заходів, в межах повноважень, стосовно прискорення затвердження Кабінетом Міністрів України Ліцензійних умов провадження господарської з будівництва об'єктів IV і V категорій складності; 1.3. вжити заходів, в межах повноважень, стосовно прискорення приведення Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 №1396, у відповідність із Закону України від 02.03.2015 № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності».».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 20.01.2015 по справі № К/800/50463/14, К/800/52405/14.

Щодо Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 № 1396 колегія суддів звертає увагу на наступне.

Позивачем наголошується на тему, що ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 № 1396, зі змінами, приведений у відповідність до Закону України від 02.03.2015 № 222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності», оскільки, останні зміни до вказаного Порядку внесені згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 № 983 «Про внесення змін до Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури», зважаючи на відсутність зауважень ДРС під час погодження проекту зазначеної вище Постанови.

Проте, колегія суддів не погоджується з зазначеним твердженням позивача та зверта увагу на наступне.

Так, до Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністр із України від 05.12.2007 № 1396, останні зміни були внесені постановок Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 № 983 «Про внесення змін до Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури».

Проект постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури» (далі - проект постанови), надсилався на розгляд та погодження до ДРС листом Держархбудінспекції від 26.03.2015 № 40-40-10/2727 (далі - лист, копія з додатками додається).

У розділі 1 Аналізу регуляторного впливу до проекту постанови, розробники визначає та обґрунтовує проблему, яку передбачається розв'язати шляхом прийняття відповідної постанови, а саме: «необхідністю удосконалення регулювання відносин, які виникають у процесі ліцензування господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, яка підлягає ліцензуванню Держархбудінспекцією, шляхом провадження електронної системи подачі документів для отримання ліцензії.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що: «проект постанови розроблено Держархбудінспекцією спільно з Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України в ініціативному порядку.

Метою даного проекту постанови є впровадження електронної системи подачі документів для отримання ліцензії та забезпечення належних умов для отримання суб'єктами господарювання ліцензій на провадження будівельної діяльності».

Таким чином, відповідно до Аналізу регуляторного впливу проект постанови було розроблено в ініціативному порядку, а не у зв'язку з виконанням частини восьмої статті 21 Закону № 222.

Також, відповідно до статті 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» розробник проекту регуляторного акта при підготовці аналізу регуляторного впливу повинен, зокрема, обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв'язана за допомогою діючих регуляторних актів, та розглянути можливість внесення змін до них.

Згідно статті 21 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» уповноважений орган (центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику відповідно до статті 18 зазначеного Закону) розглядає проект регуляторного акта та документи, що додаються до нього, і приймає рішення про погодження цього проекту або рішення про відмову в його погодженні. Це рішення не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття подається до органу, який розробив проект регуляторного акта.

Рішення про відмову в погодженні проекту регуляторного акта повинно містити обґрунтовані зауваження та пропозиції щодо цього проекту та/або щодо відповідного аналізу регуляторного впливу.

Після доопрацювання проекту регуляторного акта та/або відповідного аналізу регуляторного впливу з урахуванням наданих зауважень та пропозицій цей проект подається у встановленому цим Законом порядку на повторне погодження до уповноваженого органу.

Так, ДРС відповідно до Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» розглянуло проект постанови, а також документи, що були надані до нього листом.

Під час знаходження на розгляді в ДРС, редакція проекту постанови була редакційно доопрацьована розробником (Держархбудінспекція) в робочому порядку.

За результатом проведеного аналізу доопрацьованого проекту постанови та відповідного аналізу регуляторного впливу на відповідність вимогам статей 4, 5, 8 і 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» було вирішено погодити проект постанови (Рішення № 318 від 07.05.2015 р. про погодження проекту регуляторного акта, вих. ДРС від 07.05.2015 № 3047/0/20-15 - засвідчена належним чином копія додається). При цьому зазначаємо, що вищезазначене погодження проекту постанови відбулося до набрання чинності Закону № 222.

З огляду на викладене, ДРС не мало підстав для надання до зазначеного проекту постанови зауважень в частині, що стосується необхідності приведення Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 № 1396, зі змінами, у відповідність до Закону № 222, який на момент погодження зазначеного проекту постанови не набрав чинності, оскільки, ДРС керувалась Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», відповідно до норм якого, зауваження та пропозиції щодо проекту та/або щодо відповідного аналізу регуляторного впливу містяться лише у рішенні про відмову в погодженні проекту регуляторного акта, а правових підстав для відмови у погодженні проекту постанови не було у зв'язку тим, що він був розроблений у ініціативному порядку і не був спрямований на виконання частини восьмої статті 21 Закону № 222 - приведення вищезазначеного Порядку ліцензування у відповідність із Законом № 222.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що погодження проекту постанови, якою були внесені зміни до Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 № 1396, не є предметом даного спору.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної регуляторної служби України - задоволити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову Державної архітектурно - будівельної інспекції України до Державної регуляторної служби України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» про визнання незаконним та скасування в частині розпорядження № 44 від 23.10.2015 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 19 січня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.