Справа № 808/1949/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року о/об 10 год. 47 хв.Справа № 808/1949/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Татаринова Д.В., суддів Батрак І.В. Лазаренка М.С. за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпровід» до Державної фіскальної служби України про скасування індивідуальної податкової консультації,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1

(діє на підставі довіреності № 5 від 17.06.2016 року)

від відповідача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності № 99-99-11-17/08/18 від 07.06.2016 року)

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпровід» (далі - позивач) до Державної фіскальної служби України (далі відповідач), в якому позивач просить суд скасувати індивідуальну податкову консультацію від 31 березня 2016 року № 11886/6/99-99-15-03-02-15 та зобов'язати відповідача надати позивачу нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідач, після додаткового звернення позивача до Міністерства фінансів України від 27 квітня 2016 року № 64 та відповідного листа Міністерства фінансів України до ДФС України, надав позивачу індивідуальну податкову консультацію від 31 березня 2016 року № 11886/6/99-99-15-03-02-15. Зі змісту цієї консультації вбачається, що позивач «якщо придбані товари/послуги, суми ПДВ при придбанні яких були включені до складу податкового кредиту, починають повністю використовуватись у звільнених від оподаткування операціях з постачання відходів і брухту кольорових металів, які утворились у такого платника в процесі виробничої діяльності, то такий платник податку зобов'язаний визначити податкові зобов'язання на підставі пункту 198.5 статті 198 ПКУ та скласти і зареєструвати в ЄРПН податкову накладну на дату початку фактичного використання таких товарів/послуг, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону «Про бухгалтерський облік». Позивач вважає, що надана йому індивідуальна податкова консультація суперечить дійсним обставинам справи та діючому законодавству, тому підлягає скасуванню з наданням нової індивідуальної податкової консультації. Невідповідність індивідуальної податкової консультації дійсним обставинам справи та діючому законодавству та необхідність надати нову індивідуальну податкову консультацію стали підставами на звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпровід» до суду.

В судовому засіданні 08 листопада 2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких зазначає, що пункт 198.5 статті 198 ПК України передбачає, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділ XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу). Вказує на те, що пункт 198.5 статті 198 Кодексу напряму є пов'язаний з пунктом 2 розділу XX кодексу. Зазначає, що з урахуванням змін, внесених до статті 198 розділу V Кодексу, Законами України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та від 16 липня 2015 року № 643- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість», починаючи з 01 липня 2015 року весь вхідний ПДВ включають до податкового кредиту незалежно від того чи будуть в подальшому такі товари/послуги, необоротні активи використовуватися в оподатковуваній чи неоподатковуваній діяльності. Але згідно з підпунктом «б» пункту 198.5 ПК України у разі якщо такі товари/послуги, необоротна активи починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 ПК України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зведену податкову накладну за такими товарами/послугами, необоротними активами. Таким чином, зазначає, що при обґрунтуванні адміністративного позову позивачем не враховані зміни до Кодексу, які були внесені вищенаведеними Законами України.

В судовому засіданні 08 листопада 2016 року представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 08 листопада 2016 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи №197195 Серія А00, Товариство з обмеженою відповідальністю «Техпровід», зареєстроване як юридична особа за адресою: 69096, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 32, ідентифікаційний код: 31806384.

08 лютого 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Техпровід» направлено до Державної фіскальної служби України лист (вих. №12) відповідно до якого субєкт господарювання просив надати пояснення: «чи виникають у підприємства, на дату продажу відходів кольорових металів зобов'язання по нарахуванню податкових зобов'язань з податку на додану вартість відповідно до вимог пункту 198.5 статті 198 ПК України виходячи з бази оподаткування визначеної відповідно до пункту 189.1 статі 189 ПК України (виходячи з вартості придбаної сировини)».

Так, 31 березня 2016 року Державна фіскальна служба України надала Товариству з обмеженою відповідальністю «Техпровід» податкову консультацію №11886/6/99-99-15-03-02-15 відповідно до якої зазначено, що якщо придбані товари / послуги, суми ПДВ при придбанні яких були включені до складу податкового кредиту, починають повністю використовуватись у звільнених від оподаткування ПДВ операціях з постачання відходів і брухту кольорових металів, які утворились у такого платника в процесі виробничої діяльності, то такий платник податку зобов'язаний визначити податкові зобов'язання на підставі пункту 198.5 статті 198 ПКУ та скласти і зареєструвати в ЄРПН податкову накладну на дату початку фактичного використання таких товарів/послуг, визначену в первинних документах , складених відповідно до Закону «Про бухгалтерський облік».

Позивач не погоджуючись з такою податковою консультацією наданою Державною фіскальною службою України, звернувся до суду з адміністративний позовом.

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 14.1.172 статті 14 ПК України визначено, що податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган;

Відповідно до пункту 52.1 статті 52 ПК України встановлено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Пунктами 52.2., 52.3 статті ПК України визначено, що податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

При розгляді справи судом встановлювались обставини щодо поставлених у зверненні платника про надання податкової консультації питань, викладених у податковій консультації відповідей, відповідність зазначених у податковій консультації висновків нормам, змісту вимог пункту 198.5 статті 198 ПК України виходячи з бази оподаткування визначеної відповідно до пункту 189.1 статі 189 ПКУ (виходячи з вартості придбаної сировини).

Відповідно до пункту 53.3. статті 53 ПК України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом, який є найважливішою стратегічною та енергозберігаючою сировиною для металургійного виробництва, і спрямований на захист інтересів підприємств вітчизняної металургійної галузі та забезпечення екологічної безпеки довкілля при утворенні, збиранні та використанні металобрухту регулює Закон України «Про металобрухт» № 619-XIV від 05 травня 1999 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про металобрухт», металобрухт - непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів.

Пунктом 23 підрозділу 2 розділу XX ПКУ встановлено: «Тимчасово до 1 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Операції з вивезення в митному режимі експорту товарів, зазначених у цьому пункті, звільняються від оподаткування податком на додану вартість».

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 15 Про затвердження переліків відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2017 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість.

Відповідно до матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Техпровід» придбавав у якості товару (по якому суми ПДВ і були включені до складу податкового кредиту) не металобрухт, а мідну та алюмінієву катанку, а продавав (постачав) ТОВ «Техпровід» звільнений від оподаткування брухт кольорових металів, що виник при виготовленні продукції, у тому числі і із придбаного ТОВ «Техпровід» товару - мідної та алюмінієвої катанки.

Суд погоджується з думкою позивача, що норми пункту 23 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України є спеціальними по відношенню до норм пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, а тому мають пріоритет у застосуванні та повинні бути застосовані до наведених спірних правовідносин.

Також, суд вважає, що позиція відповідача про обовязковість нарахування податкових зобовязань при постачанні відходів кольорових металів на підставі пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України прямо суперечить нормі пункту 23 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з тим, що посилання відповідача у податковій консультації на вимоги пункту 198.5 статті 198 ПКУ в обґрунтування обов'язковості нарахування податкових зобов'язань з ПДВ повістю безпідставними тому, що вказані норми, а саме пункту 198.5 статті 198 та пункту 23 підрозділу 2 розділу XX ПКУ, регулюють різні правовідносини та не є взаємопов'язаними, у зв'язку з чим взагалі не можуть застосовуватися одночасно до одних і тих самих операцій.

Необхідно зазначити, що в силу підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Зазначене вбачається і з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема у висновку викладеному в остаточному рішенні від 07 жовтня 2011 року у справі «Серков проти України» (заява № 39766/05) передбачено, що відповідне національне законодавство має відповідати вимозі «якості» закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні. У разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків платників податків і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовна вимога про скасування індивідуальної податкової консультації від 31 березня 2016 року № 11886/6/99-99-15-03-02-15, підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати позивачу нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду, то суд зазначає наступне.

Абзацами 2, 3 підпункту 53.3 статті 53 ПК України визначено, що скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів із дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов'язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Вказана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки нормами ПК України передбачено, що скасування податкової консультації вже є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Слід наголосити, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Частиною 3 статті 94 КАС України встановлено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 71, 86, 94, 158 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати індивідуальну податкову консультацію від 31 березня 2016 року № 11886/6/99-99-15-03-02-15.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпровід» за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 1378 (однієї тисячі триста сімдесяти восьми) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_3

судді: /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

Постанова не набрала законної сили.

Головуючий суддя Д.В. Татаринов