Справа № 569/15874/16-а
Суддя: Ковальов І.М. І. М.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ГУ національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення звернувся ОСОБА_1 у якому просить суд на підставі ст.22 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження, скасувавши постанову серії АР №122439 винесену інспектором роти №4 батальйону УПП у м.Рівне ОСОБА_2 від 27 листопада 2016 року.

В судове засідання позивач не зявився, однак подав до суду письмове клопотання у якому просить суд розглядати справу без його участі, оскільки він буде перебувати за межами міста, позов просить задоволити.

В судове засідання представник відповідача не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до ст.107 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №122439 від 27 листопада 2016 року винесеної інспектором роти №4 батальйону УПП м.Рівне ЖПП ОСОБА_2, водій ОСОБА_1 27 листопада 2016 року в м.Рівне по вул.Млинівській, 33А керував транспортним засобом та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1. «В» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Керуючись положеннями статей 33 та 284 КУпАП, Постановив: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Як вбачається з пояснень позивача, 27 листопада 2016 року він проводив ремонтні роботи свого автомобіля. Йому потрібно було купити відсутню запчастину і він сівши в автомобіль свого сина (оскільки його стояв розібраний) поїхав з ним на автобазар «Динамо», що в м.Рівне по вул.Корольова. На Луцькому кільці в м.Рівне їх зупинили працівники поліції та попросили предявити документи. Не зважаючи на те, що він визнав свою вину у скоєному правопорушенні та вказавши інспектору, що він проживає за 300 метрів від місця зупинки, просив надати дві хвилини, щоб його посвідчення, яке він забув в «бардачку» свого автомобіля, привіз його син, який на той момент знаходився з ним в салоні автомобіля та мав при собі посвідчення водія, інспектор відмовив та склав оскаржувану постанову. Приймаючи до уваги характер та обставини вчиненого правопорушення, відсутність шкідливих наслідків та враховуючи що він раніше не адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тому просив вчинене правопорушення визнати малозначним.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено ті обставин, що позивач вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що дії позивача інспектором УПП було вірно кваліфіковано за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як вбачається з вищезазначеної постанови по справі про адміністративне правопорушення при накладенні на позивача адміністративного стягнення не була зясована жодна з вищезазначених обставин і як наслідок постанова винесена не обєктивно та упереджено.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що позивач належними та допустимими доказами довів заявлені у адміністративному позові вимоги, а представник відповідача заявлені позовні вимоги не спростував, в судове засідання не зявився, заперечень на адміністративний позов до суду не подав, а у адміністративних справах обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача, а також те, що діями позивача громадянам та суспільству шкоди не заподіяно, даних проте, що позивач раніше притягувався до адміністративної відповідальності в суду немає, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,160-162,186 КАС України, ст.ст.9,22,33,251,280 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Скасувати постанову серії АР №122439 від 27 листопада 2016 року винесену інспектором роти №4 батальйону УПП у м.Рівне ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП.

Визнати ОСОБА_1 винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП обмежившись усним зауваженням.

Судові витрати по справі звернути за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :