Справа № 749/1338/16-а
Суддя: Шаповал З. О.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/1338/16-а
Номер провадження 2-а/749/7/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Шаповал З.О.,

за участю секретаря - Мирошниченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Сновськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій щодо відмови в нарахуванні та виплаті раніше призначеної пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України та просить визнати неправомірним рішення Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2016 року № 2833/05 та зобов'язати Корюківське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести йому перерахунок шомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого судді без обмеження граничного розміру з 01 грудня 2016 року відповідно до довідки ТУ ДСА України у Чернігівській області № 03-36/1231 від 07 грудня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 19 березня 2001 року працював суддею Щорського районного суду Чернігівської області. Верховною Радою України 16 березня 2006 року обраний безстроково суддею цього суду. Маючи необхідний для відставки судді стаж роботи більше 20 років, встановлений законодавством України, 7 квітня 2014 року він звернувся із заявою про відставку до Вищої ради юстиції, яка лише 02 липня 2015 року задовольнила його прохання і прийняла рішення про внесення подання Верховній Раді України про звільнення його з посади за загальними обставинами у зв'язку з поданням заяви про відставку. Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року № 634-УІІІ його звільнено з посади судді Щорського районного суду Чернігівської області у зв'язку із виходом у відставку. Згідно із наказом в.о. голови Щорського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2015 року він був звільнений з посади судді цього суду у зв'язку із прийняттям постанови Верховної Ради України про звільнення його з посади судді у зв'язку із виходом у відставку.

Позивачу Управління Пенсійного Фонду України в Щорському районі Чернігівської області призначило щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі, передбаченому ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015року, тобто 90 % заробітку працюючого судді без обмеження граничного розміру із 06.08.2015 року.

В зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати та збільшенням розміру заробітної плати працюючих суддів на відповідній посаді, з якої йому призначено довічне грошове утримання, відповідно з 01.09.2015 року та з 01.05.2016 року відповідач здійснив перерахунок призначеного його довічного грошового утримання.

З 01.12.2016 року знову зріс розмір мінімальної заробітної плати та розмір заробітної плати працюючих суддів на відповідній посаді, з якої позивачу призначено довічне грошове утримання, тому 14.12.2016 року він звернувся до Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку довічного грошового утримання, надавши довідку ТУ ДСА України в Чернігівській області про заробіток працюючого судді на відповідній посаді для перерахунку довічного грошового утримання № 03-36/1231 від 07.12.2016 року.

Рішенням Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2016 року № 2833/05 позивачу було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач вважає рішення відповідача юридично безграмотним. При цьому в діях посадових осіб відповідача вбачаються ознаки зловживання посадовим становищем, грубе порушення вимог законодавства та невиконання рішень Конституційного суду України.

У судовому засіданні позивач відсутній в позовній заяві просить справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні відсутній, до суду надав заперечення в якому просить справу розглянути у відсутності представника управління та відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки 30.09.2016 року набрав чинності Закон України № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до п. 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» визнано таким, що втратив чинність Закон України № 2453-УІ від 07.07.2010 року «Про судоустрій і статус суддів» крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 вищезазначеного розділу. 06.12.2016 року Верховною Радою України ухвалений Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набирає чинності з 01.01.2017 року і яким п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року «Про судоустрій і статус суддів» доповниться новим абзацем щодо обмеження максимального розміру довічного грошового утримання сумою 10740 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи викладенні в позовній заяві в рішенні та в запереченні відповідача прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних правових підстав.

Судом встановлено, що позивач по справі з 19 березня 2001 року працював суддею Щорського районного суду Чернігівської області.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивач звільнений з посади судді Щорського районного суду Чернігівської області 05 серпня 2015 року у зв'язку із прийняттям постанови Верховної Ради України від 16.07.2015 року.

Відповідно до рішення відповідача №2833/05 від 22.12.2016 року встановлено, що позивач перебуває на обліку в Корюківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України з 06.08.2015 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням норм Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016.

З 01.12.2016 року зріс розмір мінімальної заробітної плати та розмір заробітної плати працюючих суддів на відповідній посаді, з якої позивачу призначено довічне грошове утримання.

На підставі зазначеного ОСОБА_1 14.12.2016 року звернувся до Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку довічного грошового утримання, надавши довідку ТУ ДСА України в Чернігівській області № 03-36/1231 від 07.12.2016 року про заробіток працюючого судді на відповідній посаді для перерахунку довічного грошового утримання.

Рішенням Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2016 року № 2833/05 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, частково посилаючись на нечинні норми законодавства.

Так, підставою відмови позивачу було те, що 06.12.2016 року Верховною Радою України ухвалений Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набирає чинності з 01.01.2017 року і яким п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року «Про судоустрій і статус суддів» доповниться новим абзацем щодо обмеження максимального розміру довічного грошового утримання сумою 10740 грн.

Тобто з наведеного вбачається, що відповідач посилається норму законодавства, яка на час звернення позивача до відповідача не набрала законної сили, однак відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, ще однією підставою відмови є те, що 30.09.2016 року набрав чинності Закон України № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до п. 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вище зазначеного закону визнано таким, що втратив чинність Закон України № 2453-УІ від 07.07.2010 року «Про судоустрій і статус суддів» крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 вищезазначеного Закону.

Відповідно до п. 25 Прикінцевих та перехідних положень № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України № 2453-УІ від 07.07.2010 року «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Отже з наведеного вбачається, що п.25 Прикінцевих та перехідних положень № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року стосуються суддів, які працюють та виходять у відставку після набрання чинності Закону України № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що з тексту рішення Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2016 року № 2833/05 вбачається, що відповідач погоджується з тим, що ОСОБА_1 має право на перерахунок довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді відповідно до положень ст. 142 Закону України № 1402-УІІІ від 02.06.2016 року «Про судоустрій і статус суддів» та Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016. Але відповідач вказує, що ні в Законі, ні в Рішенні Конституційного суду не зазначено, з якого часу проводиться перерахунок.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ст. 8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.»

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004 було надано офіційне тлумачення положення ст. 126 Конституції України, зокрема зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканості суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Такі, гарантії визначені, зокрема, ст. 13 Закону України «Про статус суддів» від 10.07.1998 року. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року N19-рп/2004).

В пункті 7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Суд зауважує, що щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав, що також підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013, в якому зокрема вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Із змісту розділу IX Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що єдиним видом грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є суддівська винагорода, яка в свою чергу складається із посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

08 червня 2016 року, Конституційним Судом України було прийняте Рішення № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Даним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

- пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання";

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку";

- не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Суд вважає, що у вказаному спорі також слід виходити з того, що матеріальні та соціальні гарантії судді у відставці, встановлені на день виникнення у нього права на відставку, не можуть скасовуватись ані новими законами, ані внесенням змін до чинних законів та пов'язуватись із нестабільністю законодавства, що регулює правовідносини із вказаного питання. Слід також зазначити, що правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), а в момент виникнення права на її призначення.

Отже частинами 2-3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року) встановлено, що:

2. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

3. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналізуючи наведені положення, суд доходить висновку про те, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має визначатись виходячи з розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, який відповідно до довідки ТУ ДСА України у Чернігівській області № 03-36/1231 від 07 грудня 2016 року становить 24000,00, а отже рішення відповідача щодо відмови йому у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є таким, що порушує права та інтереси позивача і суперечить Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року, рішенню Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, а тому є направомірним у зв?язку з чим позов підлягає задоволенню.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 94 КАС України з Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 3, 11, 69, 158-163, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій щодо відмови в нарахуванні та виплаті раніше призначеної пенсії - задовольнити.

Визнати неправомірним рішення № 2833/05 від 22 грудня 2016 року Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України.

Зобов`язати Корюківське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести ОСОБА_1 перерахунок шомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого судді без обмеження граничного розміру з 01 грудня 2016 року відповідно до довідки ТУ ДСА України у Чернігівській області № 03-36/1231 від 07 грудня 2016 року.

Стягнути з Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України () на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна гривень двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Щорський районний суд з одночасним поданням апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя З.О. Шаповал