Справа № 221/5219/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мохов Є.І.
Суддя-доповідач - Міронова Г. М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року справа №221/5219/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю представників відповідача Коваль Т.О., Макогоненко І.К., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області на постанову Волноваського районного суду Донецької області від 16 листопада 2016 року у справі № 221/5219/16-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.10.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області, в якому просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області щодо невідновлення виплати їй пенсії за інвалідністю з 1 червня 2015 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області відновити їй виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01.06.2015 року.

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 16 листопада 2016 року у справі № 221/5219/16-а позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області щодо зупинення виплати пенсії ОСОБА_4.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області відновити ОСОБА_4 виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року.

Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що звернення позивача до суду є передчасним, адже остання звернулась до суду до того як настала подія, яка, на її думку, порушує її права та інтереси, тому як управління не приймало рішення щодо відмови позивачеві у відновленні виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності.

Також апелянт зазначив, що відповідно до п.п. 2, 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII чітко встановлено, що особам, які працюють на посадах, котрі дають право на призначення пенсії або щомісячне довічне грошове утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Тобто, визначено, що підставою для припинення виплати пенсії є саме факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно зазначеним законам, при чому в даному випадку не має значення чи набула особа таке право чи ні.

Представники відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких просив залишити постанову суду першої інстанції без змін. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 01.06.2015 року по 04.04.2016 року залишено без розгляду.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що з 13.02.2014 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області та отримувала пенсію як інвалід 3 групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 10).

31 серпня 2016 року позивач звернувся до пенсійного органу з листом, в якому просив відновити їй виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01.06.2015 року (а.с. 9).

28.09.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області надало відповідь ОСОБА_4, в якій зазначило, що, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII особам, на яких поширюється дія цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті не виплачується. Поновлення виплати раніше призначеної пенсії буде можливо за умови припинення трудової діяльності (а.с. 10).

Колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIIІ, яким внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

До 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 213.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом № 1058-IV, втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону № 213, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії, призначена відповідно до Закону № 1058-IV.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 24.05.2016 року у справі № 333/6710/15-а.

Згідно із ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Але позивач у зв'язку з порушенням строків звернення до суду з адміністративним позовом таке право втратила, оскільки Закон № 213 не скасований і продовжував дію в часі з урахуванням змін, внесених Законом № 911.

Ч. 2 ст. 22 Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-УШ (далі - Закон № 911) у Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" абз. 2, 3 частини 1 статті 47 викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Закон № 911 не визнаний неконституційним в вищенаведеній частині тому за таких обставин позовні вимоги ОСОБА_4 щодо відновлення їй виплати пенсії за період з 05.04.2016 року не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Волноваського районного суду Донецької області від 16 листопада 2016 року у справі № 221/5219/16-а - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії з 05.04.2016 року - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 23 січня 2017 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В.Геращенко