Справа № 804/6360/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 вересня 2016 р. Справа № 804/6360/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., розглянувши матеріали позовної заяви Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську до Товариства з обмеженою відповідальністю «БНС Групп» про зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БНС-Групп», в якому просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «БНС-Групп» надати спеціалістам Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську необхідну документацію та допустити до проведення планової перевірки щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч.2 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України - суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську та викладених у позовній заяві обставин, суд доходить до висновку, що даний спір не належать до юрисдикції адміністративних судів.

За приписами ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пунктів 1 та 7 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовій спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Також ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Проте, нормами чинного законодавства України не встановлено право контролюючих органів (суб'єктів владних повноважень) на пред'явлення адміністративних позовів до фізичних осіб-підприємців або юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, з вимогами про зобов'язання вчинити певні дії, зокрема, допустити до проведення перевірки.

Відповідного не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

До того ж, положенням ст.188-23 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що вчинення дій, які перешкоджають уповноваженим особам органів доходів і зборів у проведенні перевірок, пов'язаних з нарахуванням, обчисленням та сплатою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, уповноваженим особам органів Пенсійного фонду України у проведенні перевірок, пов'язаних з порушеннями законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, поданням відомостей, що використовуються в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також вчинення дій, що перешкоджають уповноваженим особам органів Пенсійного фонду України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у проведенні перевірок щодо використання страхових коштів у випадках, передбачених законом, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, зазначене у частині першій цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, враховуючи надані до позову документи, позивачем не здійснено дій на забезпечення виконання покладених на нього обов'язків як перевіряючого під час організації та проведення планової перевірки, не надано доказів вчинення дій відповідно до ст.188-23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виходячи із заявлених позовних вимог, зважаючи також на той факт, що зміст позовних вимог викладених не у спосіб, що передбачений Кодексом адміністративного судочинства України, що виключає предметну підсудність позову адміністративним судам, суд вважає за необхідне відмовити у відкриття провадження у адміністративній справі за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську до Товариства з обмеженою відповідальністю «БНС-Групп» про зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2 3, 4, 17, п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську до Товариства з обмеженою відповідальністю «БНС-Групп» про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом із позовною заявою направити позивачу.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський