Справа № 592/11375/16-а
Суддя: Князєв В. Б.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/56/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтовує, тим що з вересня 1992 р. по вересень 2016 р. працював на посаді судді у різних судах, зокрема: з вересня 1992 р. по липень 2003 р. суддею Господарського суду Сумської області, з липня 2003 р. по червень 2007 р. суддею Харківського апеляційного господарського суду та з червня 2007 р. по вересень 2016 р. суддею Апеляційного суду Сумської області. Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 р. за №1515 VІІІ він був звільнений з посади судді Апеляційного суду Сумської області у звязку з поданням заяви про відставку, у звязку з чим його було звільнено з посади судді та відраховано зі штату Апеляційного суду Сумської області. Таким чином, на день його звільнення він має 23 роки 11 міс. та 15 днів стажу роботи на посаді судді. Крім стажу роботи на посаді судді він має також 9 років та 5 місяців стажу, який складається з періоду проходження строкової військової служби (з листопада 1977 р. по листопад 1979 р.), половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ( з вересня 1981 р. по червень 1985 р.) та роботи на посадах помічника і старшого помічника прокурора Ковпаківського району м.Суми ( з січня 1987 р. по серпень 1991 р.), а також прокурора відділу загального нагляду прокуратури Сумської області (з серпня 1991 р. по вересень 1992 р.). Отже, його загальний стаж роботи становить 33 роки та 4 місяці, що дає йому право не тільки на відставку, а й на одержання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% винагороди працюючого судді. У жовтні 2016 р. відповідачем було прийнято рішення про виплату йому з 16.09.2016 р. щомісячного довічного грошового утримання у сумі 24403,50 грн., що складає 90% від його суддівської винагороди (27115 грн.). 30.11.2016 р. відповідач повідомив його про зменшення вже призначеного грошового утримання до 23318,90 грн., що становить 86% від винагороди працюючого судді, з огляду на безпідставність включення до його суддівського стажу період роботи на прокурорських посадах з 27.01.1987 р. по 29.09.1992 р. з посиланням на ст.135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453. Крім того, відповідач запропонував йому повернути переплату у сумі 2182,74 грн. за період з 16.09.2016 р. по 30.11.2016 р. У звязку з цим, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення №15331/05-20 від 28.11.2016 р. Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про зменшення з 90 до 86 процентів щомісячного довічного грошового утримання.

У судовому засіданні позивач, ОСОБА_2, уточнив позовні вимоги та просив визнати протиправним та скасувати розпорядження №813415 від 24.11.2016 р. Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про зменшення йому з 90 до 86 процентів щомісячного довічного грошового утримання.

У судовому засіданні представник відповідача - Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_3 в задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що відповідно до положень ст.135 Закону України «Про статус суддів та судоустрій» від 07.07.2010 р. №2453 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Відповідно до вказаної статті робота на прокурорських посадах не враховується до стажу роботи на посаді судді, а тому її зарахування до стажу судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання є безпідставним. В звязку з чим, управлінням 24.11.2016 р. прийнято розпорядження №813415 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача та призначення його в розмірі 86% від суддівської винагороди.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Судом встановлено, що Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року за № 1515-VIII ОСОБА_2 звільнено з посади судді Апеляційного суду Сумської області у відставку відповідно до пункту 9 частини 5 ст. 126 Конституції України (а.с.13-19).

Наказом голови Апеляційного суду Сумської області від 15.09.2016 р. №91-ОС ОСОБА_2 звільнено з посади судді та відраховано зі штату Апеляційного суду Сумської області 15.09.2016 р. у звязку з поданням заяви про відставку (а.с.26).

Відповідно до особового рахунку ОСОБА_2 №9312, наданого Сумським обєднаним УПФУ Сумської області,- стаж роботи судді складає 23 р. 11 міс. 15 дн., прокуратури/слідчого складу 5 р. 8 міс. 4 дн., військова служба 2 р. 10 дн. (а.с.4).

Сумське обєднане управління Пенсійного фонду України Сумської області листом від 28.11.2016 р. повідомило ОСОБА_2, що за результатами повторної перевірки матеріалів пенсійної справи до стажу судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, безпідставно нарахований період роботи на прокурорських посадах з 27.01.1987 р. по 29.09.1992 р. (ст.135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453); після приведення пенсійної справи до відповідності, розмір пенсії склав 23318,90 грн. За період з 16.09.2016 р. по 30.11.2016 р. виникла перевиплата пенсії у розмірі 2182,74 грн. (а.с.5).

Розпорядженням за №813415 від 24.11.2016 р. Сумським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області позивачеві призначено довічне грошове утримання у розмірі 86 відсотків грошового утримання. При цьому, відповідачем взято до уваги лише період роботи позивача на посаді судді 23 роки 11 місяців 15 днів (а.с.25).

Відповідно до статті 19 Конституції України,- органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах їх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За загальним правилом, установленим частиною 1 статті 58 Конституції України,- закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частиною 1 статті 126 Конституції України,- незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і Законами України.

Відповідно до Конституції України діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав суддів на «виконання іншої оплачуваної роботи, крім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 126, частина 2 статті 127, стаття 128, стаття 130). Отже, ОСОБА_4 України не допускає обмеження чи скасування встановлених конституційних гарантій діяльності суддів.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,- незалежність судді забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Тобто, гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що також неодноразово було зазначено і Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 08 червня 2016 року № 4- рп/2016, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005.

Згідно з ч. 5 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,- за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Аналогічні норми містить і ОСОБА_4 України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р., який набрав чинності 30.09.2016 р. Так, відповідно до абзацу 2 пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№ 18 - 20, ст. 132 з наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Слід зазначити, що щомісячне довічне грошове утримання судді є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

При цьому, щодо стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України станом на день подання заяви) суддя, який має стаж роботи на досаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Разом з тим, згідно з пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус судців» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІІ, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання помісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролеру за діяльністю суддів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Виходячи з наведених вище норм чинного законодавства відповідачем не враховано до стажу судді, який дає право на отримання 90 процентів довічного грошового утримання судді період проходження строкової військової служби протягом 1977-1979 років (2 роки 8 днів), 50 % періоду навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1981 р. по 01.07.1985 р. (1 рік 11 міс.), робота з 27.01.1987 р. по 29.09.1992 р. у прокуратурі на посадах: помічника прокурора, старшого помічника прокурора, прокурора (5 років 8 місяців 1 днів) (а.с.27-33).

Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року, ст.131, не передбачено зарахування до стажу роботи судді, який дає право на отримання довічного грошового утримання періоду проходження строкової військової служби, 50 процентів навчання у вищому навчальному закладі, час роботи у прокуратурі. Однак відповідач залишив поза увагою п. 11 розділу XIII Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року, яким передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Законом від 12.02.2015 р. Верховна Рада України виклала у новій редакції ОСОБА_4 «Про судоустрій та статус суддів», статтею 135 якої також не передбачено врахування до стажу роботи судді, який дає право на отримання довічного грошового утримання періоду проходження строкової військової служби, 50 процентів навчання у вищому навчальному закладі, час роботи у прокуратурі. Однак відповідач не врахував, що як розділ XIII Перехідних положень так і п.11 цього розділу Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 07 липня 2010 року не втратив чинність і діяв до 01.10.2016 р.

З врахуванням викладеного суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо того, що діючим на час правовідносин законом не передбачено правових підстав для врахування часу роботи у прокуратурі.

Згідно ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016),- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотки грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 зазначено, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 та від 08 червня 2016 року № 4- рп/2016.

Згідно частини другої ст. 71 КАС України,- в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Правомірність свого рішення відповідачем в рамках даної справи не доведена.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнавши протиправним та скасувати розпорядження №813415 від 24.11.2016 р. Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про зменшення ОСОБА_2 з 90 до 86 процентів щомісячного довічного грошового утримання.

На підставі ст. 94 КАС України на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.22, 58 Конституції України, ст.ст.135, 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції чинній до 28.03.2015 р., Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №685 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді», ст.8, 9, 12, 71, 94,159 - 163 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправним та скасування розпорядження задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження №813415 від 24.11.2016 р. Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про зменшення ОСОБА_2 з 90 до 86 процентів щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Сумського обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_2 551,20 грн. (пятсот пятдесят одну гривню 20 коп.) судових витрат, а у разі відсутності в Сумському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області відкритих рахунків в органах Казначейства стягнути судові витрати з Державного бюджету України.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. При проголошенні вступної та резолютивної частини постанови згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя В.Б. Князєв