Справа № 522/14536/15-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м. Київ К/800/4705/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Калашнікової О.В.,

Голяшкін О.В.

Кравцов О.В..

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою виконавчого комітету Одеської міської ради на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 11 листопада 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року у справі № 522/14536/15-а за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №17 від 29 січня 2015 року "Про скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 29 серпня 2014 року №510 "Про надання дозволу гр. ОСОБА_4 на улаштування металевого гаража по АДРЕСА_1".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийняте всупереч постанові Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2015 року, яка набрала законної сили, порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року, адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №17 від 29 січня 2015 року "Про скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 29 серпня 2014 року №510 "Про надання дозволу гр. ОСОБА_4 на улаштування металевого гаража по АДРЕСА_1".

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, виконавчий комітет Одеської міської ради звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №510 від 29 серпня 2014 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на улаштування металевого гаражу по АДРЕСА_1. На підставі даного розпорядження позивачем було улаштовано металевий гараж за вказаною адресою.

Виконавчим комітетом Одеської міської ради 29 січня 2015 року було прийнято рішення №17 "Про скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №510 від 29 серпня 2014 року "Про надання дозволу ОСОБА_4 на улаштування металевого гаражу по АДРЕСА_1", доручено Приморській районній адміністрації Одеської міської ради здійснити заходи щодо виконання зазначеного рішення.

29 жовтня 2014 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження №671 "Про скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №510 від 29 серпня 2014 року "Про надання дозволу ОСОБА_4 на улаштування металевого гаражу по АДРЕСА_1".

У Приморському районному суді м. Одеси на розгляді перебувала адміністративна справа №522/20788/14-а за позовом ОСОБА_4 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи - КП "Житлово-комунальний сервіс "Фонтанський", Одеська міська рада про визнання протиправними та скасування розпоряджень, предметом розгляду якого було законність та правомірність прийняття саме вищезгаданого розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №671 від 29 жовтня 2014 року, за результатами розгляду якої 26 січня 2015 року судом було винесено постанову, якою позов ОСОБА_4 було задоволено, а саме - визнано протиправним та скасовано розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №671 від 29 жовтня 2014 року "Про скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №510 від 29 серпня 2014 року "Про надання дозволу ОСОБА_4 на улаштування металевого гаражу по АДРЕСА_1". Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2015 року постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Не зважаючи на вищезазначені рішення судів, виконавчим комітетом Одеської міської ради прийнято оскаржуване рішення від 29.01.2015 року №17, яким скасовано розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.08.2014р. №510 «Про надання дозволу гр..ОСОБА_4 на улаштування металевого гаража по АДРЕСА_1».

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.08.2014р. №510 «Про надання дозволу гр..ОСОБА_4 на улаштування металевого гаража по АДРЕСА_1» є ненормативним правовим актом, який вичерпує свою дію з моменту його виконання, а відтак він не може бути в подальшому скасований органом місцевого самоврядування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно пункту 5 статті 16 вказаного Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною десятою статті 59 Закону № 280/97-ВР визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і обов'язки людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Статтею 74 Закону № 280/97-ВР встановлено, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські ради правомочні вирішувати відповідно до закону питання про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів місцевого значення, а також про скасування такого дозволу.

Як зазначалось вище та встановлено судами попередніх інстанцій, розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №510 від 29 серпня 2014 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на улаштування металевого гаражу по АДРЕСА_1. На підставі вказаного розпорядження позивачем було улаштовано металевий гараж за вказаною адресою.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16 квітня 2009 року у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав на те, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В той же час, в абзаці 5 пункту 5 мотивувальної частини рішення зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є „гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Такої ж позиції притримується Верховний Суд України у постанові № 21-64а13 від 4 червня 2013 року щодо регулювання аналогічних правовідносин, зазначаючи, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

У справі, що розглядається, суди встановили, що розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №510 від 29 серпня 2014 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на улаштування металевого гаражу по АДРЕСА_1.

Дане рішення є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання (наданням згоди на отримання спеціального дозволу, який в свою чергу був отриманий позивачем), і позивач як, суб'єкт даних правовідносин, заперечує проти їх зміни чи припинення, а тому таке рішення не може бути в подальшому скасоване органом місцевого самоврядування.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу виконавчого комітету Одеської міської ради відхилити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 11 листопада 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: