Справа № 2а-1083/10
Суддя: Білінська Г. Б.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1083/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Білінської Г.Б.

при секретарі Морганюк Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДАІ УМВС України у Тернопільській області про скасування постанови, -

установив:

позивач звернулась в суд із позовом, в якому просить скасувати постанову від 18.07.2009 року про притягнення її до адміністративної відповідальності, провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 18.07.2009 року інспектором ДПС ОСОБА_2 була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.І КпАП України за перевищення максимально встановленої швидкості руху. Важає вищевказану постанову незаконною та винесеною з порушенням вимог закону, а сам факт порушення нею правил дорожнього руху було зафіксовано приладом "Візир", який не працював в автоматичному режимі та не пройшов відповідної сертифікації. Вважає зазначене рішення працівника ДАІ упередженим, необ'єктивним і таким, що не відповідає дійсності, оскільки, швидкості вона не перевищувала. Таким чином стверджує, що в її діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова винесена без врахування всіх обставин справи та за відсутності належних доказів про вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.І ст.122 КпАП України.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності винесена з численними порушеннями чинного законодавства. Зокрема, вказує на те, що прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом, в порушення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП, не являвся автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки знаходився у співробітника ДАІ та керувався ним безпосередньо або через комп"ютер. А також обмежено її право на правову допомогу, оскільки не повідомлено про права та обов'язки, що в обов'язковому порядку робиться при складанні протоколу. Крім цього, вона не одержала другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення, звідки зробила висновок, що такий був складений без її участі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила поновити строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неприбуття не повідомив. У відповідності до положень ч. 4 ст. 128 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи та постановити рішення у відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що постановою серії ВО № 000706 від 18 липня 2009 року, складеною інспектором ДПС ОСОБА_2, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

В даній постанові зазначено, що ОСОБА_1 18.07.2009 р. о 19-03 год. на 96 км. автодороги Львів-Тернопіль, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перевищила встановлену швидкість руху на 23 км/год., рухалась зі швидкістю 113 км./год., що було зафіксовано за допомогою спеціального технічного засобу ВІЗИР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що спеціальний технічний засіб "ВІЗИР", яким було зафіксовано порушення позивачем правил дорожнього руху, не працював в автоматичному режимі. Документи щодо відповідності даного прилад вимогам нормативно-правових актів та допуск його для використання, відсутні, тому зафіксовані ним результати не можуть виступати доказом вчинення порушення.

Згідно п. 2.7. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 22.02.2001 р. № 185, до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи вилучення, знищення тощо). Кожний документ має мати свої реквізити (дату, адресу, назву, підпис, штампи, печатки тощо) і повинен відповідати своєму призначенню, містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судове засідання представник ДАІ УМВС України у Тернопільській області не з'явився, крім того не представив суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Виходячи з викладеного, в зв"язку з відсутністю доказів, які б спростовували наведені вище твердження представника позивача, суд приймає їх до уваги, та прийшов до наступних висновків.

Єдиним доказом, на підставі якого встановлено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності, являються показання спеціального технічного засобу, однак документів про відповідність його вимогам чинних нормативно-правових актів, а також, які б підтверджували функціонування даного приладу в автоматичному режимі, суду не представлено. Інші докази винуватості ОСОБА_1, передбачені ст. 251 КУпАП відсутні.

За наведених обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 122 КУпАП, не доведені прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності необгрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що позивач просить суд поновити їй строк на оскарження постанови про накладення на неї адміністративного стягнення через несвоєчасне її отримання, та відсутність відомостей про вручення її позивачеві, суд приходить до висновку, що строк на оскарження постанови пропущено позивачем з поважних причин та такий слід поновити.

Таким чином, з огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 128, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 247, 251, 258, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопоушення, суд, -

постановив:

позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову серії ВО № 000706 від 18 липня 2009 року, винесену інспектором ДПС ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає

Суддя ОСОБА_3