Справа № 802/2138/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 р. м. Вінниця Справа № 802/2138/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни ,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

представників позивача: Дробахи С.В., Кравця В.В., Гарбуза А.П.

представників відповідача: Македонського О.В., Павловської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Глікохім"

до: Вінницької митниці ДФС

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Глікохім" (ТОВ "Глікохім", товариство, позивач) з адміністративним позовом до Вінницької митниці ДФС (Вінницька митниця ДФС, митний орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про визначення коду товару №КТ--0025-2016 від 09.11.2016р. та зобов'язання провести розмитнення товару за кодом вказаним у митній декларації на ввезення товару.

На обґрунтування позову зазначено, що для здійснення розмитнення товару позивачем надано до Вінницької митниці декларацію, товаром по якій є гліцерин сирий технічний рослинного походження, 23500 кг. Після проведення митницею досліджень відібраних зразків товару, управлінням експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції СЛЕД ДФС складено висновок, згідно якого встановлено невідповідність вмісту гліцерину у перерахунку на суху речовину зазначеному в гр.31 МД сертифікату аналізу фірми "PRIO BIOCOMBUSTIBIL SRL", у зв'язку з чим визначено інший ніж вказано у первинній декларації код товару, останню анульовано та прийнято оскаржуване рішення. В подальшому видано тимчасову декларацію.

Не погоджуючись із таким висновком експертизи позивач ініціював проведення повторного дослідження товару в іншому експертному центрі. Результати даного дослідження суперечили першому, однак відповідачем їх не взято до уваги та прийнято оскаржуване рішення, не погоджуючись з яким позивач звернувся із цим позовом до суду.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача позов не визнали з підстав викладених в письмових запереченнях. Обґрунтовуючи правомірність оскаржуваного рішення зазначили, що товари при декларуванні підлягають класифікації, а у разі виникнення складного випадку такої призначається дослідження у СЛЕД ДФС за наслідком якого складається висновок. Так, згідно висновку управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції СЛЕД ДФС встановлено невідповідність вмісту гліцерину у перерахунку на суху речовину зазначеному в гр.31 МД сертифікату аналізу фірми "PRIO BIOCOMBUSTIBIL SRL" , у зв'язку з чим прийнято оскаржуване рішення, яким змінено код товару, визначений позивачем у поданій ним декларації.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

11 жовтня 2016 року на території пункту пропуску "Могилів-Подільський 2 - Отач" м/п "Дністер" Вінницької митниці ДФС, головним державним інспектором ВМО "Автомобільний" м/п "Дністер" Вінницької митниці ДФС на підставі рішення №1981/02-80-64 від 11.10.16 р. та з з метою перевірки коду УКТЗЕД зазначеного у митній декларації №401090002/2016/024554, товаром по якій є гліцерин сирий технічний рослинного походження (склад: гліцерин 85,7%, вода 7,3%, зола 5,2%, нелеткий органічний залишок 1,82%, метанол 0,09%) взято проби (зразки), які направлено для проведення дослідження до СЛЕД ДФС.

28 жовтня 2016 року управлінням експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції СЛЕД ДФС складено висновок №157, в якому зазначено, що "вміст гліцерину у перерахунку на суху речовину (92,45%) зазначений в гр.31 МД (ІМ 51 ЕА) від 10.10.2016 №401090002/2016/02455 не відповідає вмісту гліцерину у перерахунку на суху речовину (96,17%) розрахований за сертифікатом аналізу фірми "PRIO BIOCOMBUSTIBIL SRL" на продукт "Glicerina bruta/Crude Glicerin (13.8.1.)", Lot:0211Т, Entry Date:10.10.2016, Emission Date:10.10.2016.

Не погоджуючись із висновком досліджень наданих СЛЕД ДФС, ТОВ "Глікохім" звернулось із листом від 01.11.2016р. до відповідача про надання дозволу на призначення повторної експертизи контрольних зразків товару з метою встановлення визначальних характеристик по класифікації товару, згідно з УКТ ЗЕД, оскільки СЛЕД не може визначити точний вміст води та гліцерину у складі товару.

За наслідком розгляду даної заяви, митний орган звернувся із листом вих. №4888/8/02-80-19-02 від 14.11.2016р. до випробувального центру наукових досліджень, промислової продукції ДП "Дніпростандартметрологія" щодо проведення випробування гліцерину сирого технічного рослинного походження, виробник "PRIO BIOCOMBUSTIBIL SRL".

ДП "Дніпростандартметрологія" за результатами проведення дослідження відібраних зразків надано протокол випробувань №15136 ПХ від 23.11.2016р., в якому зазначено, що "масова частка чистого гліцерину у перерахунку на суху речовину - 92,62%, що підтверджує позицію позивача про визначення коду товару за УКТ ЗЕД №.

Однак, до отримання результатів другого дослідження, а саме, 9 листопада 2016 року відповідачем, на підставі першого висновку, прийнято рішення №КТ--0025-2016, яким змінено код товару "гліцерин сирий технічний рослинного походження" з на .

Не погоджуючись з цим рішенням позивач звернувся з позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Митне регулювання та справляння податків, зборів, а також порядок здійснення митних процедур та оформлення, переміщення через митний кордон України товарів, регулюється Митним кодексом України (далі - МК України) .

Із положень статті 69 МК України випливає, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД . Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

Більш детально, порядок роботи відділу митних платежів (далі - ВМП), підрозділу митного оформлення (далі - ПМО) та митного поста під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, прийняття попередніх рішень про класифікацію товарів та рішень про визначення коду товару, здійснення митних процедур, пов'язаних з контролем правильності класифікації товарів при митному контролі та оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України (далі - товари), порядок взаємодії з іншими структурними підрозділами митного органу при вирішенні питань класифікації товарів, а також здійснення оформлення та реєстрації рішень, надання звітності та інші питання роботи ВМП, ПМО, митного поста у напрямі класифікації товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД) регламентується Порядком роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 650 від 30.05.2012р. (далі - Порядок №650).

В розумінні пункту 3 Порядку №650, класифікація товару - визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, передбачених Законом України "Про митний тариф" (далі - Основні правила інтерпретації УКТЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання статті 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення. Контроль правильності класифікації товарів - перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Із положень пунктів 1,2,3,4 розділу ІІІ Порядку №650 випливає, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Кодексу.

Посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Рішення приймається за результатами класифікації товарів згідно з УКТЗЕД у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТЗЕД, у тому числі за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками у складних випадках митних формальностей.

Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності:

- опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу;

- відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу;

- заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних "Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії:

а) ідентичні товари;

б) подібні (аналогічні) товари;

в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів "а" та "б" абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі:характеристики, які є визначальними для класифікації товару;призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару;

- перевірки відповідності заявленого опису товару та коду товару згідно з УКТЗЕД відомостям, наведеним у ПРК, у разі якщо до митного контролю та митного оформлення разом з пакетом документів надається ПРК.

У випадку, передбаченому підпунктом "а" абзацу четвертого цього пункту, класифікація товару згідно з УКТЗЕД проводиться без додаткових процедур контролю.

У випадку, передбаченому підпунктом "б" абзацу четвертого цього пункту, перевіряється відповідність характеристик товару критеріям, визначальним для класифікації товару згідно з УКТЗЕД за наведеними характеристиками товару в Рішенні.

У випадку, передбаченому підпунктами "б", "в" абзацу четвертого цього пункту, виявлені Рішення на ідентичні або подібні (аналогічні) товари беруться до уваги.

У разі якщо заявлений товар не передбачений підпунктами "а"- "в" абзацу четвертого цього пункту, процедура контролю правильності класифікації товару здійснюється відповідно до цього Порядку.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Порядку №650, якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі: виникнення необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; виникнення складних питань при класифікації товарів згідно з УКТЗЕД, вирішення яких потребує експертних досліджень.

Узяття проб (зразків) товарів здійснюється відповідно до вимог статті 356 МК України. Операції з узяття проб (зразків) товарів здійснюються відповідно до вимог статті 357 МК України (п.10 розділу ІІІ Порядку №650).

Так , зокрема відповідно до частин першої - другої статті 356 МК України взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами органу доходів і зборів в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для:

1) класифікації товарів згідно з УКТЗЕД;

2) перевірки задекларованої митної вартості товарів;

3) встановлення країни походження товарів;

4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин;

5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність;

6) встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об'єктів права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.

Взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами органу доходів і зборів на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки.

Згідно частин першої - третьої статті 357 МК України взяті проби (зразки) під митним забезпеченням разом з актом про їх взяття доставляються поштою або посадовою особою органу доходів і зборів до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або до іншої експертної установи (організації) для проведення досліджень (аналізів, експертиз).

Дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених органом доходів і зборів. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях) допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта чи уповноваженої ним особи для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи).

Відповідно до частин одинадцятої - тринадцятої статті 357 МК України, у разі недостатньої ясності та повноти висновку експерта може бути призначено додаткове дослідження (аналіз, експертиза), яке доручається тому самому або іншому експертові.

У разі необґрунтованості висновку або виникнення сумнівів у його правильності може бути призначено повторне дослідження (аналіз, експертиза), проведення якого доручається іншому експерту.

Додаткові та повторні дослідження (аналізи, експертизи) призначаються на загальних підставах.

За результатами проведених досліджень (аналізів, експертиз) експерт готує висновок за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п.8 ст. 357 МК України).

Із аналізу вище процитованих норм видно, що митними органом здійснюється контроль правильності класифікації товару декларантом та у разі необхідності зміни задекларованого товару приймається відповідне рішення.

Суд при вирішені даної справи керується нормами частини 3 статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду, оскаржуване рішення прийнято без врахування перелічених у статті 2 цього Кодексу критеріїв.

Так, підставою для прийняття оскаржуваного рішення став висновок управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції СЛЕД ДФС №157, в якому зазначено, що "вміст гліцерину у перерахунку на суху речовину (92,45%) зазначений в гр.31 МД (ІМ 51 ЕА) від 10.10.2016 №401090002/2016/02455 не відповідає вмісту гліцерину у перерахунку на суху речовину (96,17%) розрахований за сертифікатом аналізу фірми "PRIO BIOCOMBUSTIBIL SRL" на продукт "Glicerina bruta/Crude Glicerin (13.8.1.)", Lot:0211Т, Entry Date:10.10.2016, Emission Date:10.10.2016.

Суд зазначає, що в своїй роботі органи митниці ДФС та СЛЕД ДФС щодо класифікації гліцерину керуються Методичними рекомендаціями щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД (далі- Методичні рекомендації), викладеними у листі Міністерства доходів і зборів України N 6983/7/99-99-24-02-03-17 від 26.03.2014р., які мають ообов'язково враховуватись при класифікації товарів.

Так зокрема, в Додатку №2 Методичних рекомендацій визначено стандарти, які використовуються для визначення та класифікації гліцерину: - «За УКТЗЕД товар "гліцерин" класифікується в залежності від чистоти в товарній позиції 1520 або 2905. При цьому в Поясненнях до товарної позиції 1520 (Пояснення до УКТЗЕД) зазначено, що сирий гліцерин є продукт з чистотою менше 95 % (у перерахунку на суху речовину) та, відповідно, в Поясненнях до товарної позиції 2905 - підпункт (1), пункту (II), розділу (C) зазначено, що для включення до товарної позиції 2905 гліцерин повинен мати чистоту 95 % та більше (у перерахунку на масу сухого продукту). За результатами опрацювання нормативної бази встановлено, що показники якості гліцерину сирого рослинного походження, який отримують з рослинних олій та жирів, гліцерину сирого, отриманого розщепленням або омиленням жирів лугами, та гліцерину дистильованого (який отримують з гліцерину сирого або гліцеринової води), встановлені міждержавними стандартами ГОСТ 6823-2000 "Глицерин натуральный сырой. Общие технические условия", ГОСТ 6823-77 "Глицерин сырой. Технические условия" та ГОСТ 6824-96 "Глицерин дистиллированный. Общие технические условия". Отже, згідно з чинною нормативно-технічною документацією як у сирому, так і у дистильованому гліцерині визначається масова частка чистого гліцерину, а саме вміст гліцерину у відсотках з урахування вмісту води у продукті, а для цілей класифікації згідно з УКТЗЕД - вміст гліцерину у перерахунку на суху речовину. Визначення вмісту води або вологість проби методом неводного титрування згідно фармакопейних методів, основаних на методі Карла Фішера та вмісту гліцерину у перерахунку на суху речовину передбачено лише для гліцерину фармакопейної чистоти (вміст гліцерину у перерахунку на суху речовину не менше 98 % основної речовини). Метод неводного титрування, оснований на методі Карла Фішера, зазначений лише в ДСТУ ISO 1614-2003 "Гліцерин технічний. Відбір проб і методи випробування. Загальні вимоги (ISO 1614:1976, IDT)".

Також вказаний документ здійснює чітке розмежування повноважень та можливих дій щодо визначення показників гліцерину між органами ДФС та лабораторіями ДФС, зокрема, відповідно до галузі акредитації на право вимірювань, наявної методичної та технічної бази експертними підрозділами Держмитслужби України при проведенні досліджень гліцерину сирого визначають наступні показники:

- органолептичні показники (колір, прозорість, запах);

- масова частка золи (зольність);

- ідентифікація основної складової частини товару (гліцерин) методом ІЧ-спектроскопії.

Вміст гліцерину (у перерахунку на суху речовину) можливо визначити підрозділами митних органів самостійно за допомогою нижченаведеної формули та даних сертифікату аналізу та/або сертифікату якості товару, в яких повинно обов'язково бути зазначено процентний вміст води та процентний вміст гліцерину у складі товару.

А = (100 х Б): (100 - С), або А = Б х (100: (100 - С)),

де А - процентний вміст гліцерину (у перерахунку на суху речовину), мас. %; Б - процентний вміст гліцерину, мас. %; С - процентний вміст води (вологість), мас. %;

Наприклад, якщо згідно з даними сертифікату аналізу та/або сертифікату якості товару, що декларується як "Сирий гліцерин", вміст гліцерину у складі товару становить 81,00 мас. %, а вміст води (вологість) 10,00 мас. % - згідно з наведеною формулою процентний вміст гліцерину (у перерахунку на суху речовину) буде дорівнювати (81 % х 100 %): (100 % - 10 %), тобто становить 90 мас. %. ».

Отже, як видно із вищенаведеного підрозділи митних органів можуть самостійно визначити вміст гліцерину (у перерахунку на суху речовину) за відповідною формулою.

В свою чергу, оцінюючи висновок СЛЕД від 28.10.2016р., суд звертає увагу, що в останньому зазначено, що через відсутність відповідних умов, відсутня можливість визначити вміст води або вологість проби методом неводного титрування згідно ИСО 2097 «Визначення вологості методом Карла Фішера» або згідно фармакопейних методів, основаних на методі Карла Фішера та вміст гліцерину у складі товару відповідно до вимог нормативно-технічної документації, що, в свою чергу, не відповідає вимогам Методичних рекомендацій.

При цьому, як зазначалось вище позивач не погоджувався з таким висновком СЛЕД вказуючи саме на дані порушення, та за його зверненням було призначено повторне дослідження зразків товару, яке проведено ДП "Дніпростандартметрологія". За наслідком повторного дослідження складено протокол, який підтвердив позицію позивача, яка покладена в основу визначеного ним коду товару (гліцерин сирий технічний рослинного походження) за УКТ ЗЕД № та, відповідно, не підтвердив висновки першої (експертизи/дослідження).

Суд звертає увагу, що направивши контрольні зразки для проведення повторного аналізу, митний орган не дочекавшись результатів щодо підтвердження чи спростування результатів проведеного СЛЕД ДФС дослідження прийняв оскаржуване рішення, що, на думку суду, було передчасним, адже результати другого дослідження могли б вплинути на прийняття рішення про визначення коду товару та у разі наявності суперечливих висновків законодавець передбачив проведення повторного дослідження.

Оцінюючи позицію представників відповідача щодо обов'язковості врахування саме висновку складеного спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, суд з такою не погоджується, оскільки ані МК України, ані Порядком №650 не передбачено, що при прийнятті рішення про визначення коду товару, митний орган зобов'язаний брати до уваги лише висновок СЛЕД, та що такий має переважне значення серед інших. Окрім того, як вже зазначалось, за наявності певних заперечень може бути призначено повторне або додаткове дослідження, з метою встановлення всіх характеристик, визначальних для класифікації товару згідно УКТ ЗЕД та відповідності заявленої позивачем у МД інформації.

За сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято не обґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а тому є протиправним та, відповідно, підлягає скасуванню.

Разом з тим, визначаючись в частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити розмитнення товару за кодом вказаним у митній декларації на ввезення товару, суд зазначає про наступне.

Відповідно до частин першої - другої статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (ч.5 ст.255 МК України).

З аналізу наведеного видно, що саме до повноважень відповідного органу виконавчої влади віднесено вирішення питання щодо митного оформлення товару. Отже, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб'єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Дискреційні повноваження, насамперед, це сукупність прав і обов'язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Більш того, суд звертає увагу на те, що такого поняття як «розмитнення товару» митне законодавство не передбачає, а тому відсутні підстави зобов'язувати державний орган вчиняти дії не встановлені законом.

Згідно зі статтею 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що мотивація та докази, на які посилається позивач, дають суду підстави для постановлення висновків, які частково спростовують доводи відповідача, а встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу оскаржуваного рішення, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці ДФС про визначення коду товару №КТ-425-2016 від 09.11.2016 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ТОВ "Глікохім" (вул.Хмельницьке шосе, буд.122,оф.301, м.Вінниця) судовий збір в розмірі 1 378,00 (однієї тисячі триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна