Справа № 236/3172/16-а
Суддя: Біланова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/3172/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Біланової Н.В., при секретарі Снігирьовій О.Ю., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лиман адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Красний Лиман Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

19.12.2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що в органах прокуратури Донецької області він працює з 27.06.2002 року та набув необхідний стаж для призначення пенсії за вислугою років. 22.11.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області із заявою про призначення пенсії, за результатами розгляду якої рішенням відповідача № 17 від 30.11.2016 року в призначенні пенсії було відмовлено. При цьому відповідач посилався на норми п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі по тексту Закон України № 213-VII), якими скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до низки законів України, в тому числі Закону України «Про прокуратуру».

Вважає, що вказане рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав. Закон України «Про прокуратуру» №1697-VП від 14.10.2014 набрав чинності 15.07.2015 та на цей час є чинним. Згідно чинної ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року (далі по тексту Закон України № 1697-VII) - прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01 жовтня 2016 по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Таким чином, на момент звернення до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області (22.11.2016р.), позивач вважає, що мав право на пенсію за вислугою років, оскільки станом на 01.11.2016 року його вислуга років складала 26 років 06 місяців 09 днів, з них безпосередня робота в органах прокуратури 13 років 02 місяців 23 дні та 13 років 3 місяці 16 днів проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ та строкова військова служба.

Також позивач зазначає, що така відмова суб'єкта владних повноважень грубо порушує гарантоване ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення, і просить суд визнати дії відповідача протиправними, скасувати рішення № 17 від 30.11.2016 року та зобов'язати призначити пенсію за вислугу років.

В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав, наполягав на задоволенні своїх вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності (а.с.56), в судовому засіданні заперечувала проти позову, додатково зазначила, що частиною 5 розділу III Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначалась, зокрема згідно з Законом України «Про прокуратуру». Умови та порядок призначення та перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Відтак, з 01.06.2015 року органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступні фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач з 27.06.2002 року працює в органах прокуратури Донецької області. 22.11.2016р. звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру».

Рішенням від 30.11.2016р. №17 відповідачем було відмовлено позивачеві в призначенні пенсії згідно з Законом України «Про прокуратуру», оскільки з 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України № 213-VIIІ від 02.03.2015 року, пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Частиною 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними її постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21 -445а13).

Крім того, вирішуючи питання про застосування наведеного Закону в часі, суд виходить з того, що відповідно до ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ, який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Посилання відповідача на те, що з 1 червня 2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства, зокрема відповідно до Закону України №1697-VІІ, суд вважає безпідставним оскільки згідно з п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Станом на 01 червня 2015 року Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ не набрав чинності, а набрав чинності 15 липня 2015 року, тому не можна вважати, що Закон України № 213-VІІІ скасовує норми Закону України № 1697-VІІ.

Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ є чинним, щодо врегулювання питань пенсійного забезпечення вважається більш пізнім, тому саме його норми підлягають застосуванню в даних правовідносинах.

Відповідно до частини 3 статті 86 Закону України №1697-VII, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких підстав, суд вважає, що відповідачем не доведена законність та правомірність прийняття спірного рішень.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності своєї відмови позивачу у призначенні пенсії, натомість позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України, суд присуджує на користь позивача ОСОБА_1 витрати пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області.

Керуючись статтями ст.ст.2, 6-12, 17-18, 41, 69-71, 79, 86, 94, 122-128, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 17 від 30.11.2016р. щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про прокуратуру".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII виходячи з розміру 60 відсотків від суми заробітної плати починаючи з 22.11.2016 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 гривень (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Головуючий суддя - підпис

З оригіналом згідно: суддя

Краснолиманського міського

суду Донецької області ОСОБА_3