Справа № 820/4314/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 січня 2017 р. Справа № 820/4314/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання Король Д.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської обласної державної адміністрації, третя особа: Зміївська районна державна адміністрація про скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської обласної державної адміністрації, третя особа: Зміївська районна державна адміністрація, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати абз. 1 п. 1. розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 10.06.2016 р. №242 «Про скасування розпоряджень голови Зміївської районної державної адміністрації» в частині скасування розпорядження голови Зміївської районної державної адміністрації від 12 лютого 2008 року №134 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки (не витребувані земельні частки (паї) членів КСП «Таранівка») для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що абз. 1 п. 1. розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 10.06.2016 р. №242 «Про скасування розпоряджень голови Зміївської районної державної адміністрації» в частині скасування розпорядження голови Зміївської районної державної адміністрації від 12 лютого 2008 року № 134 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки (не витребувані земельні частки (паї) членів КСП «Таранівка») для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення, які надав до суду.

Представник третьої особи, Зміївської районної державної адміністрації, у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Через канцелярію суду надав клопотання, в якому вказав про розгляд справи без участі уповноваженого представника третьої особи.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулась із заявою до голови Зміївської районної державної адміністрації щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За результатами розгляду вказаної вище заяви головою Зміївської районної державної адміністрації 12.02.2008 року прийнято розпорядження №134 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки (не витребувані земельні частки (паї) членів КСП «Таранівка») для ведення товарного сільськогосподарського виробництва»(а.с.25).

В ході слухання справи, судом встановлено, що листом від 26.01.2016 року №01-24/246 голова Зміївської районної державної адміністрації повідомив відповідача, що документації із землеустрою, які були розроблені на підставі розпоряджень, зокрема щодо позивача, до Зміївської районної державної адміністрації не надходили, правовстановлюючі документи, що посвідчують право користування земельними ділянками, не оформлені. Враховуючи наведене, з метою забезпечення раціонального та ефективного використання земель, просив розглянути питання стосовно скасування вищезазначених розпоряджень голови Зміївської районної державної адміністрації відповідно до вимог діючого законодавства(а.с.23-24).

За таких обставин, Харківською обласною державною адміністрацією 10.06.2016 року на підставі правового висновку юридичного Департаменту Харківської обласної державної адміністрації від 26.02.2016 року №04-06-269, ст. 33, 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» прийнято розпорядження №242 «Про скасування розпоряджень голови Зміївської районної державної адміністрації», зокрема, від 12 лютого 2008 року №134 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки (не витребувані земельні частки (паї) членів КСП «Таранівка») для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду регулюється Земельним кодексом України.

Відповідно до статей 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 1 Земельного кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація забезпечує ефективне використання природних, трудових і фінансових ресурсів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» Харківська районна державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади, який входить до системи органів виконавчої влади.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції від 08.08.2012 р.) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради. Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 126 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Суд звертає увагу на те, що розпорядження Зміївської районної державної адміністрації прийнято 12 лютого 2008 року, проте з дати його прийняття ніяких розпоряджень третьою особою на виконання даного розпорядження не приймалось.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що абз. 1 п. 1. розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 10.06.2016 р. №242 «Про скасування розпоряджень голови Зміївської районної державної адміністрації» в частині скасування розпорядження голови Зміївської районної державної адміністрації від 12 лютого 2008 року №134 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки (не витребувані земельні частки (паї) членів КСП «Таранівка») для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» прийнятий в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, під час прийняття постанови суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. ст. 69, 70, 71 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення субєкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із врахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Харківської обласної державної адміністрації, третя особа: Зміївська районна державна адміністрація про скасування розпорядження відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.