Справа № 234/14373/16-а
Суддя: Михальченко А. О.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/10/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О., секретар Вербовецька Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону УПП у м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови,

за участю

позивача ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому зазначив, що 15 вересня 2016 року інспектором роти № 2 Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську ОСОБА_2 винесено постанову АР № 336783 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. Вважає, що зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з тих підстав, що відповідач незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності, так як в даному випадку у поліцейського були відсутні повноваження здійснювати контроль за наявністю полісів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у звязку з тим, що законом визначений чіткий перелік випадків, коли інспектор поліції має право вимагати, а водій зобовязаний надати страховий поліс, а саме при складанні протоколів про порушення ПДР та оформлення матеріалів ДТП. Оскільки з його боку порушення ПДР не було, та протокол з вищезазначених підстав на нього не було складено, інспектор взагалі не мав право вимагати від нього предявлення полісу. Враховуючи викладене просив суд скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону УПП у м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Просив суд скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності з огляду на її незаконність та необґрунтованість.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала письмові заперечення проти позову, в яких вказує на те, що під час патрулювання 15.09.2016р. інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_2 спільно з рядовим поліції ОСОБА_4 було виявлено порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 А саме, водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 в м. Краматорську, по вул. Парковій, біля буд. 20, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР України «Зупинка заборонена» та не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.8.4 в) та п.п. 2.1 г ) ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п.п. 2.1 г та п. 8.4 в) ПДР України, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1 З урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, постанову було винесено за ч.1 ст. 126 КУпАП та притягнуто водія до штрафу в розмірі 425,00 грн., так як санкція цієї статті передбачає більший штраф, ніж санкція ч.1 ст. 122 КУпАП. Також зазначає, що водію було розяснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що вказує на дотримання працівником поліції вимог КУпАП та положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху при складанні постанови. Тобто твердження позивача про те, що він не порушував ПДР та не вчиняв адміністративного правопорушення спростовуються тим, що підставою для винесення постанови від 15.09.2016 року саме за ч. 1 ст. 126 КУпАП стало те, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем порушив ПДР, тобто здійснив зупинку в зоні знаку 3.4 «Зупинка заборонена». Тобто поліцейський мав повне право перевіряти наявність у позивача полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вважає, що постанова серії АР № 336783 від 15.09.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, винесена у відношенні ОСОБА_1 є обґрунтованою та законною. Просить суд в задоволенні позову відмовити за його необґрунтованістю.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи набуває висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Судом встановлено, що 15 вересня 2016 року інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у містах Краматорськ та Словянськ ДПП рядовим поліції ОСОБА_2 було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 336783, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 гривень.

З постанови від 15.09.2016р. суд вбачає, що водій автомобіля НОМЕР_1 , в м. Краматорськ, по вул. Парковій, біля буд. 20, керуючи автомобілем, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 ПДР України «Зупинка заборонена» та не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.8.4 в), п.2.1 г) ПДР України.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем були дотримані перелічені вимоги КУпАП.

Стаття 122 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Стаття 126 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч.1 ст.126 КУпАП. Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, відповідно до положень ст.222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою. Відповідно до п.4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст.268 КУпАП, серед яких зокрема передбачено право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Отже дії інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську ДПП рядового поліції ОСОБА_2 стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП до штрафу в розмірі 425,00 грн., є правомірними.

Проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та необґрунтованості позову. Доказів, які б спростовували обставини, викладені, у оскаржуваній постанові, суду не надані.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Відповідно до 89,94 КАС України судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4-15,159-163, 171-2 КАС України, ст.ст.288, 293 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону УПП у м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови, залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя А.О.Михальченко