Справа № 815/4561/16
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4561/16

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з додатковою відповідальністю "Верстатонормаль" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень-,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року товариство з додатковою відповідальністю "Верстатонормаль" (далі - ТОВ "Верстатонормаль", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.08.2016 року №, яким ТДВ «Верстатонормаль» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 238 767,00 гривень (за податковим зобов'язанням - 159 178,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 79 589,00 гривень) та податкового повідомлення-рішення від 25.08.2016 року №, яким ТДВ «Верстатонормаль» зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 4 157, 00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з контрагентами відбулись реальні господарські правовідносини, за виконані роботи та надані послуги позивач зі своїми контрагентами розрахувався і сторони договорів зазнали змін майнового стану. Всі операції підтверджуються первинними документами та відсутні будь-які підстави для висновку про порушення позивачем норм чинного законодавства. Твердження ДПІ щодо не можливості підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських операцій між позивачем та контрагентами, не відповідають дійсності та спростовуються наданими до перевірки документами.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволений повністю. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь позивача судовий збір у розмірі 3643 (три тисячі сорок три) грн. та 87 коп.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ГУ ДФС в Одеській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Головного управління ДФС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Так, Головним управлінням ДФС в Одеській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з додатковою відповідальністю "Верстатонормаль", за результатами якої було складено акт № 234/15-32-14-02/222321 від 02.08.2016 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТДВ "Верстатонормаль" з питань дотримання податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Гесада Компані" (), ТОВ "Авантаж компані" (), ТОВ "Аріал-торг" (), за період жовтень 2015 року - січень 2016 року".

Перевіркою встановлено порушення ТДВ «Верстатонормаль» п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 159 178 грн. та завищення відємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 4 157 грн.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що вбачається відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій по ланцюгу постачання за період жовтень 2015 року - січень 2016 року з вказаними контрагентами.

На підставі акту перевірки № 234/15-32-14-02/222321 від 02 серпня 2016 року відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 25 серпня 2016 року №, яким ТДВ «Верстатонормаль» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 238 767,00 гривень (за податковим зобов'язанням - 159 178,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 79 589,00 гривень) та від 25 серпня 2016 року №, яким ТДВ «Верстатонормаль» зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 4 157, 00 гривень.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять всі необхідні документи на підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських відносин позивача з контрагентами в періоді, що перевірявся, які відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, а тому донарахування податковим органом податкового зобов'язання було безпідставним та необґрунтованим. У зв'язку з чим, прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення необхідно скасувати.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Податковому кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

В апеляційної скарзі апелянтом зазначається, що проведеною перевіркою не підтверджено реальність фактичного здійснення фінансово-господарських відносин ТДВ «Верстатонормаль» з ТОВ «Авантаж компані» () за період з 01.11.2015 по 30.11.2015 року з отримання будівельно-ремонтних робіт/послуг, та в порушення п. п. 198.1, 198.3. ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями встановлено не підтверджено здійснення господарської діяльності на загальну суму 159178 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, відповідно до зазначених правових норм, з моменту списання коштів з банківського рахунка позивача або отримання податкових накладних від контрагентів у нього виникло право на віднесення ПДВ по операціях з цими контрагентами до складу свого податкового кредиту з ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що в періоді, який перевірявся, контрагентами ТДВ "Верстатонормаль" були ТОВ "Гесада Компані" (), ТОВ "Авантаж компані" (), ТОВ "Аріал-торг" ().

ТДВ "Верстатонормаль" уклало з вказаними контрагентами договори підряду на виконання будівельних робіт, за якими зазначені контрагенти мали виконати будівельні роботи з ремонту кровлі, частин внутрішнього приміщення, заміну віконних та дверних блоків за адресами м. Одеса, вул. Ольгієвська, 4а та м. Одеса, пров. Валіховський 3а.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з контрагентами позивач надав до суду копії первинних документів, а саме: договори, видаткові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), податкові декларації з податку на додану вартість, розрахунки коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1), розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1), довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2), розрахунки загальновиробничих витрат до Акту КБ-2в № № на Капітальний ремонт покрівлі, внутрішніх приміщень в частині заміни віконних блоків, підсумкові відомості ресурсів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши подані товариством вищенаведені документи, колегія суддів приходить до висновку, що первинні документи оформлені належним чином та містять достатню інформацію відносно змісту та вартості господарських операцій, які були опосередковані складенням цих документів, та дають змогу вважати, що господарські операції реально відбулися та тягнуть настання реальних правових наслідків.

Таким чином, судова колегія погоджується з твердженнями позивача щодо повного виконання договірних зобов'язань контрагентами ТОВ "Гесада Компані" (), ТОВ "Авантаж компані" (), ТОВ "Аріал-торг" ().

В процесі встановлення обставин у справі, судом апеляційної інстанції з'ясовано, що в діях позивача щодо віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту відсутні будь-які порушення норм податкового законодавства чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Наявна в матеріалах справи первинна документація складена без порушень, містить необхідний обсяг інформації про виконувані роботи/послуги, що дає можливість стверджувати про реальний характер господарських операцій позивача.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, якщо контрагентом платника, податковий облік ведеться із порушенням вимог чинного законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для притягнення до відповідальності платника податків який має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та валових витрат. Отже, за загальним правилом несплата податку на додану вартість продавцем і його постачальниками сама по собі не є підставою для зменшення податкового кредиту або відмови у відшкодуванні зазначеного податку покупцю, який відніс до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачену продавцю разом із ціною товару (послуги).

Вищенаведене узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Таким чином судова колегія вважає, що оскільки порушення вимог чинного законодавства при здійсненні позивачем податкового обліку з податку на додану вартість відсутні, тому донарахування податковим органом податкового зобов'язання було безпідставним та необґрунтованим.

Оскільки суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв