Справа № 428/6347/16-а
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/6347/16-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Баронін Д.Б., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом Депутата Сєвєродонецької міської ради Луганської області ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, третя особа ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Депутат Сєвєродонецької міської ради Луганської області ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправними та скасування рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 11.05.2016 року № 237, третя особа ОСОБА_2.

Представник позивача в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 3, ч. 4, 6 ст. 128 КАС України судом було вирішено розглянути справу в письмовому провадженні без проведення судового засідання та, відповідно, без складання журналу судового засідання.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи по суті в порядку адміністративного судочинства, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому він із урахуванням уточнень просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської області № 237 від 11.05.2016 року щодо надання ОСОБА_2 дозволу на тимчасове користування квартирою з числа маневреного житлового фонду Сєвєродонецької міської ради.

Суд зазначає, що спірне рішення стосується надання ОСОБА_2 дозволу на тимчасове користування квартирою з числа маневреного житлового фонду Сєвєродонецької міської ради, тобто дозволу на володіння і користування майном територіальної громади.

Із змісту уточненої позовної заяви вбачається, що таке звернення до суду зумовлено бажанням позивача захистити житлові права мешканців м. Сєвєродонецька, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на відповідному обліку.

Згідно із ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 5, ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад входять до системи органів місцевого самоврядування.

Оскаржуване рішення є ненормативним актом, який передбачає конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта, застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини), від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування (пункт 4 мотивувальної частини).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Класична інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria», де Суд вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 318 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено, що субєктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Згідно зі статтею 2 ЦК учасниками цивільних відносин є, зокрема, територіальні громади.

Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування (стаття 327 ЦК).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 ЦК).

Таким чином, суд дійшов висновку, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу майна територіальної громади у володіння і користування (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), внаслідок чого виникають цивільні права і обовязки, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права на володіння та користування майном територіальної громади має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція щодо застосування тих самих норм процесуального права викладена у постанові Верховного Суду України від 17 травня 2016 року по справі № 21-331а16. В силу положень статті 244-2 КАС України вказаний правовий висновок Верховного Суду України є обовязковим для врахування Сєвєродонецьким міським судом Луганської області під час розгляду цієї справи.

Також, у постанові від 29 березня 2016 року по справі № 21-5430а15 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах та Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір із виконкомом міської ради про визнання незаконним та скасування рішення субєкта владних повноважень, згідно з яким вирішено питання щодо права власності на житловий будинок, має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Оскільки судом із змісту позовної заяви і доданих до неї матеріалів встановлено, що оскаржуване рішення є ненормативним актом, який передбачає конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта, застосовується одноразово, після реалізації вичерпує свою дію і зумовлює набуття фізичною особою права на володіння та користування майном територіальної громади, а також встановлено, що на думку позивача оскаржуваним актом відповідача порушено житлові права інших мешканців м. Сєвєродонецька, то спір щодо законності передачі у володіння та користування квартири фізичній особі не підвідомчій адміністративному суду.

Не вдаючись до вирішення спору по суті суд вважає за необхідне вказати, що навіть якщо спірне рішення було прийнято виконкомом міської ради у звязку із проходженням третьою особою ОСОБА_2 публічної служби, то і в такому випадку приписи пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини» в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла у звязку з проходженням публічної служби, оскільки ця норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 23 лютого 2016 року по справі № 21-6551а15.

Суд вважає за необхідне окремо відзначити, що вказаний спір не стосується реалізації компетенції субєктами владних повноважень у сфері управління, адже позивач згідно із текстом позовної заяви вочевидь не вважає себе субєктом владних повноважень до сфери управління якого відноситься прийняття оскаржуваного рішення. Також вказаний спір не є спором за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України, адже у спірних правовідносинах позивач не є суб'єктом владних повноважень і Конституція та закони України окремо не визначають повноважень депутатів місцевих рад на звернення до суду особисто в якості суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладені висновки суду першої інстанції та Верховного Суду України, вказаний спір взагалі не є публічно-правовим в розумінні ч. 2 ст. 17 КАС України, а отже пункти 3, 5 ч. 2 ст. 17 КАС України не підлягають застосуванню в аспекті визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися цей спір.

Суд також вважає за необхідне не вдаватися до аналізу того, чи має право позивач звертатися до суду із таким позовом з метою захисту цивільних (житлових) прав інших мешканців міста Сєвєродонецька та чи були у даному випадку порушені цивільні права позивача, адже такий аналіз може бути здійснений лише компетентним судом встановленим законом під час розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України провадження у цій справі має бути закрито.

Вирішуючи питання про роз'яснення позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, суд враховує, що у відповідності до положень пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції цивільних судів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 17, 157, 160, 165, 185, 186, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у адміністративній справі за позовом Депутата Сєвєродонецької міської ради Луганської області ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, третя особа ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Розяснити позивачу, що він має право звернутися до належного суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства, при цьому повторне звернення з тією самою позовною заявою в порядку адміністративного судочинства не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін