Справа № 227/6501/15-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мавроді Р.Ф.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року справа № 227/6501/15-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.

секретар - Челахова О.О.

за участю: позивача не зявився

представника відповідача не зявився

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2, довіреність № 1 від 01.10.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року у справі № 227/6501/15-а за позовом ОСОБА_3 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2015 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом, який було уточнено в ході розгляду справи до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, управління) про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії (а.с.2-4, 38).

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року адміністративний позов задоволений, визнані неправомірними дії Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_3 для призначення пенсії за статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» з 05 листопада 2009 року по 21 листопада 2014 року включно. Рішення начальника Управління Пенсійного Фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області № 4517 від 26 листопада 2015 року «Про відмову ОСОБА_3 в призначенні пенсії за віком згідно статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - скасоване. Зобовязано Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_3 для призначення йому пенсії за статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» з 05 листопада 2009 року по 21 листопада 2014 року в якості гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті (а.с.53-55).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» та Товариство з обмеженою відповідальністю це різні юридичні особи та позивачем не надано довідку, яка підтверджує пільговий характер його роботи.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі підприємство, товариство) звернулось з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині зобовязання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача період його роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» з 05 листопада 2009 року по 21 листопада 2014 року та ухвалити нове судове рішення, яким зобовязати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача період його роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» з 05 листопада 2009 року по 31 серпня 2014 року. Вважає, що судом першої інстанції до пільгового стажу позивача помилково включено період з 05 листопада 2009 року по 21 листопада 2014 року, оскільки, на його думку повинно було включити лише період з 05 листопада 2009 року по 31 серпня 2014 року. Вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно не залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», оскільки вважає, що у даному випадку зачіпаються його права та законні інтереси.

В судове засідання не зявились позивач та відповідач, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, з клопотанням про участь у розгляді справи не звертались.

В судовому засіданні представник Товариства підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив прийняти нове рішення, яким зобовязати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача період його роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» з 05 листопада 2009 року по 31 серпня 2014 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг та наданих заперечень, заслухавши пояснення представника підприємства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - змінити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено й не оспорюється апелянтом наступне.

ОСОБА_3 28 вересня 2015 року звернувся до відповідача з заявою №4517 про призначення пенсії відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На підставі вищевказаної заяви позивача та доданих ним до неї документів управлінням прийнято рішення, яким призначено останньому пенсію відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується наявними матеріалами справи. Вказана пенсія була нарахована з 28 вересня 2015 року.

При призначенні вищевказаної пенсії відповідачем до пільгового стажу був зарахований період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» з 05 листопада 2009 по 21 листопада 2014 року в якості гірника очисного забою підземного з повним робочим днем в шахті, згідно довідки про підземні спуски в шахту № 227 арх., яка видана Державним підприємством «Вугільна компанія «Кранолиманська» 22 липня 2015 року.

В подальшому відповідачем 25 листопада 2015 року видано розпорядження, яким вирішено з 01 грудня 2015 року закрити пенсійну справу № 182544 до зясування певних обставин у справі та надання додаткових документів, які б підтверджували право останнього на пільгову пенсію. Спірне розпорядження видано у звязку з тим, що працівниками фонду було встановлено, що в трудовій книжці позивача відсутній запис про звільнення позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» і не надана довідка про те, що позивач станом на день звернення до пенсійного фонду продовжував працювати на вказаному підприємстві.

Після виявлення відповідачем вищевказаних обставин, у звязку з тим, що позивачем не надано було відповідачу довідки, яка підтверджувала пільговий характер роботи за вказаний період і не надано належних доказів того, що Державне підприємство «Вугільна компанія «Кранолиманська» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» і мала право видавати вказану довідку про підземні спуски в шахту щодо позивача, відповідач вважав, що не має права зараховувати вищевказаний період роботи останнього в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» з 05 листопада 2009 по 21 листопада 2014 року в пільговий стаж.

У звязку з цим відповідачем пільговий стаж позивачу був обчислений відповідачем без врахування вищевказаного періоду роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», а саме пільговий стаж позивача склав 21 рік 06 місяців 06 днів.

Суть спірних правовідносин у правомірності прийняття управлінням спірного розпорядження, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788).

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 14 Закону № 1788 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.

За приписами статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення закріплене і в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637 (далі Порядок підтвердження наявного трудового стажу), в пункті 1 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів уній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1028 від 09 грудня 2015 року), визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії, у останнього в трудовій книжці був відсутній запис про звільнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманська».

З матеріалів справи вбачається, що позивач не може отримати довідку про підтвердження трудового стажу у Товаристві, оскільки на даний час діяльність підприємства до теперішнього часу заблоковано, у звязку з рейдерським захватом та проведенням АТО, що підтверджується наявними в матеріалах справи сертифікатами про настання обставин непереборної сили від 04 листопада 2014 року № 4473/05-4 та сертифікатом про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 01 грудня 2014 року №5509/05-4.

За приписами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Державний реєстр загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб. Пенсійний фонд України (далі - Пенсійний фонд) - це орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування визначаються виключно цим Законом.

За вимогами статті 12-1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону.

Статтею 16 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», визначено, що державний реєстр створюється для забезпечення в тому числі ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації.

За приписами статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», передбачено, які відомості містить реєстр застрахованих осіб. Зі змісту даної статті вбачається, що вказаний реєстр містить відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості, в тому числі і відомості про особливі умови праці, що дають право на пільги із загальнообов'язкового державного соціального страхування, відомості про облік стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

В матеріалах справи містяться індивідуальні відомості про застраховану особу, позивача, за формою ОК-5, які засвідчені відповідачем, які підтверджують, що дійсно в період з листопада 2009 року по листопад 2014 року Товариство частково проводило сплату страхових внесків до управління за позивача, як за робітника. При цьому з даної довідки вбачається сума заробітної плати для нарахування пенсії, кількість днів стажу в місяці, сплата страхових внесків, і що саме ці внески проводилися підприємством.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка Державного підприємства «Вугільна компанія «Кранолиманська» від 22 липня 2015 року, в якій містяться відомості про знаходження підприємства у режимі простою.

Також, в матеріалах справи міститься Договір від 30 грудня 2003 року №569/12 про надання послуг виробничого характеру, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» та Державним підприємством «Вугільна компанія «Кранолиманська, умовами якого передбачено, що Державне підприємство «Вугільна компанія «Кранолиманська» здійснює виконання операцій автоматизованої системи табельного обліку. Строк дії договору з урахуванням додаткової угоди від 30 грудня 2003 року № 569/12 визначений умовами договору з моменту підписання до 31 серпня 2014 року. Отже, Державне підприємство «Вугільна компанія «Кранолиманська» здійснювало виконання операцій автоматизованої системи табельного обліку лише до 31 серпня 2014 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про підтвердження пільгового стажу позивача лише за період з 05 листопада 2009 року по 31 серпня 2014 року.

Зазначене свідчить про те, що саме вказаний період роботи позивача підлягає зарахуванню як пільговий стаж, відповідно до вимог статті 14 Закону № 1788, що є підставою для зміни судового рішення в цій частині.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання пільгового стажу позивача за період з 05 листопада 2009 року по 31 серпня 2014 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині зарахування о пільгового стажу позивача період його роботи з 05 листопада 2009 року по 21 листопада 2014 року, проте такий помилковий висновок суду в цій частині не призвів до неправильного вирішення по суті справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись статтями 171, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року у справі № 227/6501/15-а задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року у справі № 227/6501/15-а задовольнити частково.

Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року у справі № 227/6501/15-а за позовом ОСОБА_3 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - змінити.

В абзаці 2 та 4 резолютивної частини замість «21 листопада 2014 року» зазначити «31 серпня 2014 року».

В іншій частині постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року у справі № 227/6501/15-а - залишити без змін.

Постанова постановлена 18 січня 2017 року.

Вступна та резолютивна частини постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 січня 2017 року. Повний текст постанови складений та підписаний у нарадчій кімнаті 23 січня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дати складання її в повному обсязі.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_4