Справа № 688/66/17
Суддя: Босюк В. А.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 688/66/17
№ 2-а/688/17/17
Постанова

іменем України

24 січня 2017 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Босюк В.А. розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Полонському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що постановою Верховної Ради України від 22 травня 2008 року безстроково обраний на посаду судді Полонського районного суду Хмельницької області і по даний час продовжує працювати на вказаній посаді. 18.11.2015 року позивач досяг віку 60 років, а в липні 2016 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області (далі Управління) з заявою про призначення пенсії за віком. З 22 липня 2016 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» йому призначено пенсію, але виплати не проводяться. У звязку з цим, 07.11.2016 року звернувся до відповідача з вимогою здійснювати йому виплату призначеної пенсії. Однак, листом від 01.12.2016 року відповідач відмовив в задоволенні даної вимоги, мотивуючи тим, що відповідно до вимог чинного законодавства під час його роботи на посаді судді виплата призначеної пенсії не здійснюється. Вважає вказані дії відповідача протиправними та просить зобовязати Управління здійснити нарахування та виплачувати йому пенсії за віком з 22 липня 2016 року, поклавши обовязок протягом місячного терміну подати суду звіт про виконання постанови суду.

Представник відповідача у встановлений ч. 3 ст. 183-2 КАС України строк подала заперечення на позов, в якому позов не визнала та зазначила, що протоколом № 671 від 12.10.2016 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 01.07.2016 року згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058), проте пенсія йому не виплачується у звязку з тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIIІ від 02.03.2015 року (далі Закон №213) встановлено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам. Частино першою ст. 47 Закону №1058 (зі змінами, внесеними Законом №213, що набрали чинності з 01.04.2015 року) передбачено, що тимчасово у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього закону, не виплачуються. Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІІ від 24.12.2015 року, та №1774-VII від 06.12.2016 року строк вищевказаних обмежень продовжено відповідно з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року та з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року. Таким чином законодавчо встановлено заборону виплати з 01.04.2015 року пенсій за віком особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі і до Закону України «Про судоустрій і статус суддів. Також заперечує щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі, оскільки з 01.01.2017 року відповідно до п. 18 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області з 01.07.2016 року і з цього ж числа згідно протоколу №671 від 12.10.2016 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка не виплачується, оскільки він в даний час працює суддею Полонського районного суду Хмельницької області.

У звязку з тим, що позивачу не здійснювалась виплата пенсії, він 7 листопада 2016 року звернувся до відповідача з заявою про проведення її виплати. З адресованого ОСОБА_2 листа управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області за вих. № 109/Б-7 від 01.12.2016 року вбачається, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та «Про державний бюджет України за 2016 рік» особам, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема особам, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсія призначена відповідно до цієї статті не виплачується, після звільнення з роботи виплата пенсії буде поновлена.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким внесено зміни, зокрема, до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

В подальшому, Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 911-VIII від 24.12.2015 року та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016 року було подовжено призупинення виплати пенсій особам за вищевказаних обставин у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та по 31 грудня 2017 року відповідно.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

У звязку з тим, що закон щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, до 1 червня 2015 року не прийнятий, то з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та щомісячного довічного грошового утримання на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VІ, у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відсутні.

Про незаконність припинення виплати пенсій працюючим суддям свідчить і судова практика, зокрема постанова колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 24.05.2016 року.

Крім того, при вирішенні справи суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнано неконституційними положення:

- ч.3 статті 141 Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого ч.5 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII;

- п. 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8 червеня 2016 року №4-рп/2016 зауважує, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обовязковим до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені» (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

Таким чином, Верховна Рада України, приймаючи Закон №213, Закон №911 та вносячи ними зміни до Закону №2453, порушила частину другу статті 8, частину другу статті 150 Конституції України.

Оскільки прийняттям Закону №213 та Закону №911 порушено вимоги ч. 2 ст. 8, ч. 2 ст. 150 Конституції України, то і прийняттям Закону № 1774-VIII від 06.12.2016 року, яким подовжено призупинення виплати пенсій державним службовцям до 31 грудня 2017 року, також порушено право позивача, гарантоване ст. 46 Конституції України, якою чітко гарантовано право на пенсійне забезпечення, яке жодним чином не обумовлено і не залежить від наявності роботи після досягнення пенсійного віку. Обмеження права на отримання пенсії за віком працюючому державному службовцю в порівнянні з пенсіонером за віком, який не є державним службовцем, є прямим порушенням ст.ст. 21, 22 Конституції України, згідно яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Отже, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Закону України "Про державну службу", у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону №1058 підстави для не виплати пенсії позивачу, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, в звязку з чим пенсія йому має виплачуватися відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За наведених обставин, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у виплаті призначеної позивачу пенсії є протиправними, тому відповідача слід зобовязати виплачувати позивачу пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В своєму позові позивач просить зобовязати відповідача виплачувати пенсію з 22 липня 2016 року. З доданого до позову протоколу №671 від 12.10.2016 року слідує, що пенсія позивачу призначена 01.07.2016 року.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд знаходить вийти за межі позовних вимог, змінивши дату, з якої слід зобовязати відповідача виплачувати пенсію за віком з 22 липня 2016 року на дату, з якої така призначена 01 липня 2016 року.

Крім того, відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтвердженні судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив 551 грн. 20 коп. судового збору, тому судові витрати у вказаній сумі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Інформаційним листом Вищого Адміністративного Суду України від 09.01.2013 року № 28/12/13-13 визначено, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. У разі звернення позивача із заявою про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі суд відмовляє у задоволенні такої заяви.

Позивач в позові просить встановити такий контроль за виконанням винесеного судом рішення, тому суд приходить до висновку про необхідність встановлення контролю шляхом надання відповідачу строку терміном один місяць з дня набрання постановою законної сили подати звіт про виконання вказаної постанови.

Керуючись ст. 183-2 КАС України, ст.ст. 8, 21, 22, 46, 55, 64, 152 Конституції України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області здійснити нарахування та виплачувати з 01 липня 2016 року ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області подати до суду звіт про виконання даної постанови у місячний строк з дня набрання постановою законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя: В.А. Босюк