Справа № 461/7365/16-а
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/7365/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючої: судді - Городецької Л.М.

при секретарі: Думичі Р.М.,

з участю представників

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Муніципальна дружина» про визнання незаконними дій посадових осіб та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Муніципальна дружина» про визнання незаконними дій посадових осіб та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 листопада 2016 року постановою Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 234 на нього накладено штраф у розмірі 1360,0 грн. на підставі ст. 152 КУпАП за порушення п. 20.1.31 «Правил благоустрою м. Львова», тобто за самовільне захоплення частини території обєкта благоустрою міста Львова. При прийнятті постанови відповідач виходив з того, що 06.01.2016 року охоронниками ЛКП «Муніципальна дружина» зафіксовано самовільне захоплення частини території благоустрою міста Львова за адресою пр. Свободи, 28, зокрема встановлення велообладнання з сувенірами. Оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того, зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначено в чому саме вбачається порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів і не зазначено яким чином та в який спосіб ним здійснено самовільне захоплення частини території обєкта благоустрою міста. Позивач вважає, що благоустрою міста жодним чином не порушував, самовільного розміщення торгівельних обєктів на вилицях міста не здійснював. Не захоплював території та обєкти міської інфраструктури. Крім того, останній неодноразово звертався до Департаменту економічної політики Львівської міської ради та Галицької районної адміністрації Львівської міської ради з питаннями щодо необхідності отримання дозвільних документів для здійснення діяльності на рухомій велорикші, яка постійно перебуває в русі центральними вулицями м. Львова, однак з відповіді не ясно які документи дозвільного характеру потрібні для здійснення підприємницької діяльності. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позовної заяви. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що постанова Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про адміністративне правопорушення № 234 від 03.11.2016 року прийнята в межах чинного законодавства. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 ч.3 п.1,3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

З копії постанови Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради вбачається, що ОСОБА_4 порушив правила благоустрою територій населених пунктів, а сам п. 20.1.31 правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою міської ради від 21.04.2011 року №376, а саме 06.10.2016 року о 15.05. годині за адресою м. Львів, проспект Свободи, 28 зафіксовано самовільне захоплення частини території обєкта благоустрою міста, зокрема встановлення велообладнання із сувенірами, чим порушив ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.278 КУпАП Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчасно не було повідомлено про час, місце та дату розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, чим було порушено його права, передбачені ст. 268 КпАП України та позбавлено можливості подати докази та пояснення, які б спростували факт правопорушення.

Суд вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), є необґрунтованою та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

У відповідності до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обгрунтованість постанови по справі повязана з повним, всебічним і обєктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до принципу презумпції невинності обовязок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, як вбачається з оскаржуваної постанови, така винесена без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення.

Крім того в матеріалах справи наявний лист №31 вих. 6264 від 22.11.2012 року ГРА ЛМР, в якому повідомлено, що отримання дозволу на заняття підприємницькою діяльністю регулюється ухвалою Львівської міської ради №1470 від 27.12.2007 року «Про затвердження правил розміщення МАФів для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові» і скерували позивача до Управління «Дозвільний офіс», для отримання такого дозволу. (а.с.8)

Управління «Дозвільний офіс» листом від 16.11.2012 року №1105-234 повідомило ОСОБА_4, що господарська діяльність з розповсюдження інформаційно - туристичної літератури та сувеніри з мобільної велорикші у Галицькому районні м. Львова не відносяться до діяльності, що потребує отримання документів дозвільного характеру. (а.с.10)

Листом від 26.10.2016 року №2503-3467 Департаменту економічної політики Львівської міської ради повідомлено, що для здійснення підприємницької діяльності позивач повинен укласти договір оренди конструктивного елементу благоустрою.

Крім того, листом від 30.09.2016 року №2301-3202, повідомлено про те, що виконавчими органами міської ради розроблений проект ухвали «Про затвердження Положення про підготовку, організацію, проведення аукціонів на оформлення права на оренду окремих конструктивних елементів благоустрою для розміщення тимчасових споруд чи/або пересувних споруд», на підставі якого позивачу рекомендовано звернутись про укладення договору оренди конструктивного елемента благоустрою, після прийняття вищевказаної ухвали.

Відтак, суд не бере до уваги дані зазначені у постанові, оскільки при винесенні постанови не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тобто повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи.

Інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення в судовому засіданні не здобуто.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача не надано суду жодних достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, а відтак доводи позивача не спростовано.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, скасувавши постанову Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №234 від 03.11.2016 року, так як така винесена з порушенням вимог законодавства.

Щодо вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то враховуючи положення ст.288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, відповідно до норм якого адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, що в свою чергу є підставою у відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст. ст. 6, 18, 69, 71, 102, 159, ч. 3 ст. 161-163 КАС України, ст.33, 252, 256, 278 КпАП України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову №234 Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 03 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 1360,00 грн. скасувати.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з місцевого бюджету м. Львова на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом першої інстанції частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.М.Городецька