Справа № 804/2394/16
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2017 рокусправа № 804/2394/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 30 грудня 2016 року),

відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року

у справі №804/2394/16

за позовом приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення від 16 грудня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 178962,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень, листопад 2015 року приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання», за результатами якої складено акт від 07 грудня 2015 року №41/28-01-51-04/31550176.

Перевіркою встановлено порушення пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, постанови №804/10280/15, що призвело до завищення суми відємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду значення рядка 24 декларації попереднього звітного (податкового) періоду у розмірі 119308,00 грн., та до заниження суми податкових зобовязань, які підлягають сплаті до Державного бюджету України, заявлених в уточнюючому розрахунку за звітний (податковий) період листопад 2015 року з додатками, якими виправляються помилки податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015 року у розмірі 119308,00 грн.

На підставі акту перевірки від 07 грудня 2015 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 16 грудня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 178962,00 грн., в тому числі 119308,00 грн. за основним платежем та 59654,00 грн. за штрафними санкціями.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 16 грудня 2015 року залишено без змін.

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно з пунктом 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обовязкова.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 листопада 2015 року приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання», шляхом електронного декларування, подано декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2015 року.

Також судом установлено, що протягом жовтня-листопада 2015 позивачем неодноразово виправлялись самостійно виявлені помилки у податкових звітностях з податку на додану вартість серпня 2015 року, вересня 2015 року та жовтня 2015 року.

Так, 19 жовтня 2015 року подано уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість, у звязку із виправленням самостійно виявлених помилок, згідно з яким позивачем задекларовано зменшення податкового кредиту у рядках 10.1.1 і 17 на 13775,00 грн.

18 листопада 2015 року подано уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість, у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, за вересень 2015 року, згідно з яким платником збільшено податкові зобовязання у рядках 8, 8.2, 8.2.1, 9, 9.1 на 119308,00 грн.

30 листопада 2015 року подано уточнюючий розрахунок за жовтень 2015 року, згідно з яким платником збільшено податковий кредит у рядках 10.1.1, 17 на суму податку на додану вартість в розмірі 13663,00 грн.

Крім того, у податковій декларації з податку на додану вартість, подану підприємством 18 грудня 2015 року, дані, згідно з уточнюючого розрахунку від 18 листопада 2015 року за вересень 2015 року, не внесено, у звязку з чим відбулося відхилення зобовязань з податку на додану вартість на 119308,00 грн.

Отже, уточнені дані, згідно з уточнюючого розрахунку від 18 листопада 2015 року за вересень 2015 р., не були внесені платником ні до декларації за жовтень 2015 року, ні до декларації за листопад 2015 року.

Порядок заповнення уточнюючого розрахунку визначений Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року №966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 23 січня 2015 року №13), чинної на момент виникнення спірних відносин.

Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, в уточнюючому розрахунку зазначаються показник, який уточнюється та уточнений показник.

Відповідно до пунктів 5, 6 Розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, у разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому або пятому пункту 50.1 статті 50 розділу II Податкового кодексу України.

Значення графи 6 рядка 24 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується при визначенні значень рядків 21.1 та 24 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок.

У разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах впливало на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 24 декларації впливало на значення рядка 25 чи рядка 23.

Такі уточнюючі розрахунки можуть бути подані лише у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу, оскільки форма декларації передбачає можливість подання уточнюючого розрахунку як додатка до неї лише за один звітний період, помилки якого виправляються.

Таким чином, у звязку із зменшенням суми рядку 24 декларації з податку на додану вартість за вересень 2015 року (уточнюючий розрахунок від 18 листопада 2015 року), що у майбутніх звітних періодах вплинуло на значення рядка 25 та призвело до заниження суми податкового зобовязання з податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до Державного бюджету за звітний податковий період жовтень 2015 року, позивач зобовязаний був надіслати уточнюючий розрахунок у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Податкового кодексу України, оскільки форма декларації передбачає можливість подання уточнюючого розрахунку як додатка до неї лише за один звітний період, помилки якого виправляються.

При цьому судом установлено, що протягом грудня 2015 року січня 2016 року позивач не подавав уточнені розрахунки до декларацій за жовтень, листопад 2015 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки уточнюючі розрахунки подано 19 жовтня 2015 року та 18 листопада 2015 року, відповідно, тобто до моменту подання декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015 року від 20 листопада 2015 року, то виправлена сума відємного значення показника рядка 24 має враховуватись при визначенні значення рядків податкової декларації за звітний податковий період жовтня 2015 року.

Між тим, приватним акціонерним товариством «Криворізький завод гірничого обладнання» не враховано суму 119308,00 грн. і в податковій декларації за листопад 2015 рік. До того ж, протягом грудня 2015 року січня 2016 року уточнюючі розрахунки до декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2015 року, листопад 2015 року не надавались.

Також слід зазначити, що під час подання уточнюючого розрахунку від 30 листопада 2015 року позивачем не внесено зміни у визначення рядків 20, 20.1 та 25.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо обґрунтованості висновків податкового органу про порушення приватним акціонерним товариством «Криворізький завод гірничого обладнання» пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України при визначенні суми відємного значення рядку 20, рядку 20.1 декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015 року в частині врахування значення графи 6 рядка 24 уточнюючого розрахунку від 18 листопада 2015 року при визначенні значень рядків декларації за звітний жовтень 2015 року.

Щодо посилань позивача, про використання відповідачем постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2015 року у справі №804/10280/15, як підстави для висновків проведеної камеральної перевірки, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем лише врахована позиція суду викладена у зазначеній постанові, при цьому порушення виявлені у звязку з перевіркою податкової звітності у відповідності до вимог Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14 червня 2013 року № 165.

Також слід зазначити, що твердження приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про безпідставність застосування штрафних санкцій в розмірі 50 відсотків є помилковими, оскільки судом установлено, що протягом 2015 року податковим органом вже проводилися перевірки податкової звітності підприємства за результатами якої складено акти та застосовано штрафні санкції, зокрема, податковим повідомленням-рішенням від 27 серпня 2015 року № на суму 92003,50 грн.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобовязання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобовязання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування, тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим