Справа № 814/969/16
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/969/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Романішина В.Л.,

судді - Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Господарського суду Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Миколаївської області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Господарського суду Миколаївської області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій відповідачів щодо ненарахування та невиплати їй заробітної плати за період з 26.10.14 по 08.09.15 відповідно ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала незаконністю спірної бездіяльності.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду 5 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано відповідачів здійснити спірні дії.

В апеляційній скарзі Господарський суд Миколаївської області просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно із частиною першою-другою статті 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон України) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 146 Закону України суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Згідно з частиною першою статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до ч. 1,2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до статті 119 Бюджетного кодексу України нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про державний бюджет, має наслідком, крім зменшення асигнувань на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, також і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної та кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України.

Відповідно до ч. 7 ст. 33 Закону України "Про державну службу" умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (в редакції від 22.10.2014) затверджено схеми посадових окладів державних службовців різних органів влади, в тому числі посадових окладів працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів (Додаток № 45 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 700). Видатки за цією Постановою здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання відповідних органів.

Згідно з частиною першою статті 144 Закону України розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи судців України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Частину першу статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом другим згідно із Законом України №1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру».

Пунктом 5 розділу XII Прикінцеві положення цього Закону було внесено зміни до частини першої статті 144 Закону про судоустрій і статус суддів, а саме: її було доповнено новим абзацом другим, відповідно до якого «розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Пунктом 1 розділу XII Прикінцеві положення Закону про прокуратуру встановлено, що ці зміни набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон про прокуратуру був опублікований у газеті «Голос України 25 жовтня 2014 року. Відтак викладені зміни набрали чинності 26 жовтня 2014 року.

При цьому підпунктом 2 пункту 13 розділу XIII Перехідні положення Закону про прокуратуру Кабінету Міністрів України було доручено «у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином з 26 жовтня 2014 року за працівниками апарату судів було визнано право на посадові оклади у нових (підвищених) розмірах. Водночас у Державному бюджеті України були відсутні кошти на фінансування посадових окладів у таких розмірах; правові акти, видані на виконання Державного бюджету (кошториси, щомісячні розписи видатків тощо) не передбачали фінансового механізму реалізації згаданого права.

Із прийняттям Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 29.03.2015, другим абзацом частини першої статті 147 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Водночас, підпунктом 2 пункту 13 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінету Міністрів України встановлено тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом для приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із вказаним Законом України.

Однак Урядом з метою приведення у відповідність із Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» відповідні зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 внесено не було.

Вказане свідчить про відсутність на час виникнення спірних правовідносин механізму реалізації положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» та абзацу другого частини першої статті 147 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «про судоустрій і статус суддів» в редакції закону у країни від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд».

Так, відповідно до частини другої статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Положення частини другої статті 19 Основного Закону України вимагають від суб'єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Крім того, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), установлено, що норми і положення Закону України застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Крім того у період з 09.09.15р. по 31.12.15 року КМ України вже була прийнята та діяла Постанова № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" ( вступила в дію 09.09.2015 року). У Примітці, що міститься у відповідному додатку до Постанови зазначається, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду. Відповідно до статті 51 Закону України «Про Кабінет Міністрів України прийняття постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України є його виключною компетенцією, а територіальне управління не має повноважень щодо нормотворчості. Застосування окладів 50% зменшення міститься у Постанові KM України №644.

Таким чином, фінансування ДСА України та територіального управління здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, передбачених Державним бюджетом України на наступний рік. Без відповідних змін до Державного бюджету України в частині збільшення видатків на утримання судів, а також змін до інших нормативно-правових актів, територіальне управління не вбачає за можливе виплачувати заробітну плату працівникам апаратів судів загальною юрисдикції посадових окладів відповідно до статті 147 Закону України.

Наведені положення дають підстави для висновку, що ДСА України та Господарський суд Миколаївської області не наділені правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу апелянту та виплату заробітної плати у відповідному розмірі.

З урахуванням викладеного позивачеві виплачувалась заробітна плата в межах затвердженого фонду оплати праці у відповідності до Законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268.

Аналогічна думка висловлена в рішенні Вищого адміністративного суду України від 15.12.2015 у справі № К/800/18353/15, 17.11.2015 у справі № К/800/22940/15. Крім того Постановами Верховного суду України від 12.07.16р. по справі №820/4648/15, Постанова ВС України від 13.07.16р. по справі №820/3372/15 та Постанова ВС України від 13.07.16 р. №820/4653/15 було зазначено, що ДСА України відповідно територіальне управління не мало правових підстав для перерахунку та виплату заробітної плати поза межами видатків Державного бюджету України в інших розмірах ніж встановлені KM України.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій - задоволенню не підлягають.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Пунктом 4 ст. 202 КАС України передбачено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Господарського суду Миколаївської області - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Господарського суду Миколаївської області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій відповідачів щодо ненарахування та невиплати їй заробітної плати за період з 26.10.14 по 08.09.15 відповідно ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій - відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/