Справа № 2-а-7333/11
Суддя: Кошель Л. М.
Дата ухвалення: 2012-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-7333/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2012 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Кошель Л. М. , розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Біла Церква про зобовязання провести перерахунок і виплату доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду 15.12.2011 року з вказаним позовом мотивуючи тим, що він є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою і згідно законодавства розмір його пенсії відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не може бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком, тоді як відповідачем виплачується йому пенсія у значно нижчому розмірі, крім того, він також має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, розмір якої згідно Закону становить 75 % від мінімальної пенсії за віком. Але відповідач відмовився провести йому перерахунок пенсії та додаткової пенсії. Також, позивач зазначає, що відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право як непрацюючий пенсіонер на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, але відповідачем вказана доплата проводиться в значно нижчому розмірі. а тому позивач просив суд зобовязати відповідача провести перерахунок його пенсії, встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком, провести перерахунок додаткової пенсії і встановити її на рівні 75% від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму визначеного законодавством починаючи з 01.01.2011 року, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату вказаної доплати до пенсії згідно ст. 39 вказаного Закону, встановивши її на рівні однієї мінімальної заробітної плати з 28.06.2011 року.

Ухвалою судді від 01.03.2012 року позовна заява в частині вимог за період з 01.01.2011 року по 14.06.2011 р. була залишена без розгляду за пропуском строку звернення до адміністративного суду. Таким чином, судовому розгляду підлягають позовні вимоги з 15.06.2011 р.

На підставі ст.183-2 КАС України справа розглянута в порядку скороченого провадження.

Оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Так, по справі встановлено, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом другої групи внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС, що стверджується копією посвідчення, копією довідки МСЕК.

Позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у м. Білій Церкві і одержує пенсію за віком, яка призначена відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Також, судом встановлено, що позивач не звертався із заявою про перехід з одного виду державної пенсії на інший вид державної пенсії, а саме на умовах та підставах визначених ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до Управління пенсійного фонду України у м. Біла Церква, що стверджується листом-відповіддю відповідача.

Відповідно до ст.. 7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна державна пенсія за їх вибором.

При первинному призначенні пенсії позивач обрав пенсію за вислугу років, а не пенсію згідно ст. 54 «Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і яка повинна була б призначатись територіальним Управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Таким чином, державна пенсія відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу не призначалась.

Суд вважає, що позивачу слід відмовити в задоволенні його вимог щодо визнання дій протиправними та зобовязання відповідача провести перерахунок його пенсії, згідно ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком за безпідставністю позовних вимог, оскільки судом встановлено, що позивачу відповідачем зазначена пенсія не призначалась та на даний час не виплачується.

Крім основної пенсії, позивачу згідно ст. 50 Закону призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% від розрахункової величини 19 грн. 91 коп. відповідно до постанови КМ України від 03.01.2002 року № 1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету .

До пенсії позивача проводиться також доплата відповідно до ч.2 ст. 39 вказаного Закону в розмірі, передбаченому постановою КМ України від 26.07.1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3.4 встановлюються у вигляді: а/ державної пенсії; б/ додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам другої групи в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Також слід зазначити, що надання ст. 62 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи КМ України повноважень стосовно розяснення порядку застосування цього Закону не означає, що останній при визначенні порядку застосування Закону може допустити звуження змісту та обсягу прав громадян, встановлених Законом, тобто, КМ України повинен був встановити такий порядок не порушуючи вимог Закону щодо розмірів пенсій зазначеним категоріям пенсіонерів.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то виходячи із загального принципу пріоритетності нормативно-правових актів, суд вважає, що при вирішенні даного спору щодо визначення розміру додаткової пенсії позивача підлягають застосуванню саме положення ст. 50 Закону, а не постанови КМ України, на яку вказано вище.

Крім того, суд вважає необґрунтованими будь-які посилання на постанову КМ України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», оскільки вказана постанова втратила чинність відповідно до постанови КМ України від 16.07.2008 року за № 654.

Виходячи з положень ст. 50 Закону під час визначення розміру додаткової пенсії позивача за основу при їх розрахунку береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та залежить від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

А тому, суд вважає за можливе не приймати до уваги положення ч.3 ст.28 вищевказаного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого законодавчо визначеного мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем його права на одержання пенсії та додаткової пенсії в розмірах, передбачених Законом Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.3 ст.67 вказаного вище Закону в новій редакції у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, оскільки розмір додаткової пенсії позивача необхідно розраховувати з мінімального розміру пенсії за віком, який залежить від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, про що вказано вище в постанові, то підставою для перерахунку пенсії позивача є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок повинен здійснюватися з дня встановлення цього мінімуму.

Згідно Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» № 1646-УІ від 20.10.2009 р. прожитковий мінімум на 2010 рік для осіб, які втратили працездатність , становить : з 1 січня 2010 року 695 грн., з 1 квітня 2010 року 706 грн., з 1 липня 2010 року 709 грн., з 1 жовтня 2010 року 723 грн., з 1 грудня 2010 року 734 грн.

У статті 53 Закону України « Про Державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений у тих же розмірах.

Відповідно до Закону України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено вказаний Закон ст. 71, згідно якої дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону.

Судом встановлено, що п .28 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було внесено на 2008 рік зміни до ст.. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: розмір додаткової пенсії - 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Але, за рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», в т.ч. п.28 розділу 2 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

В цьому рішенні також вказано на те, що рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Отже, проаналізувавши всі зазначені правові норми суд приходить до висновку, що відмова управління ПФУ у м. Білій Церкві про перерахунок пенсії та додаткової пенсії позивачу виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком є необґрунтованою.

19.06.2011 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 14.06.2011 року №3491-VІ відповідно до якого було внесено зміни до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік. Так в п. 7 Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік було вказано що, Прикінцеві положення доповнити пунктом 4 такого змісту: 4. Установити, що у 2011 році норми і положення статті 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №13, ст. 178 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання вищевказаного Закону України Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року була прийнята постанова за №745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, в п. 3 якої було встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність … тим, що належать до категорії 1: інвалідам II групи - 20 відсотків. Вказана постанова набрала чинності з 23.07.2011 року. Закони України про державний бюджет України на 2010 та 2011 роки, Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік а також Закон України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної ради України, тобто актами однакової юридичної сили, а діюче законодавство не містить норм, які б встановлювали пріоритетність одних законів над іншими, в тому числі і в залежності від предмета правового регулювання. Також відсутні закони, які б регулювали питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Загальновизнаним є те, що серед двох однопредметних актів застосуванню підлягає той, який діє у часі пізніше, якщо інше не передбачено самим цим актом.

Таким чином, суд прийшов до висновку про неправомірність відмови УПФУ в м. Білій Церкві позивачу щодо перерахунку його додаткової пенсії у розмірах, визначених ст. 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вимоги про перерахунок і виплату додаткової пенсії підлягають до задоволення в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду та часу призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто з 15.06.2011 року по 22.07.2011 року включно.

Щодо інших вимог позивача по справі встановлено наступне.

Так, судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Біла Церква як непрацюючий пенсіонер і одержує пенсію за віком, що стверджується письмовими листами відповідача та копією пенсійного посвідчення позивача.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач зареєстрований і постійно проживає в м. Білій Церкві, яке згідно постанови КМ України від за № 106 від 23.07.1991 року /додаток № 1/ віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» /в редакції до 01.01.2008 року/ пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

А згідно ч.1 даної статті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

-у зоні посиленого радіоекологічного контролю-одна мінімальна заробітна плата.

Отже, непрацюючі пенсіонери відповідно до Закону мають право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Встановлено, що до пенсії позивача зазначена доплата не проводиться оскільки, як вбачається з листа відповідача та копії трудової книжки позивача, він перебуває на обліку в УПФУ в м. Біла Церква як не працюючий пенсіонер з 28.06.2011 року, а тому позивачу доплата до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не призначалась та не виплачувалась. Крім того, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з якими у ст. 39 цього Закону виключено норму, яка передбачає призначення непрацюючим громадянам, які проживають на забрудненій території підвищення до пенсії і з цих причин відповідач відмовляє позивачу у встановлення зазначеної доплати до пенсії.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно зі ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана ВР України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана ВР України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Розмір доплати до пенсії, визначений вказаною вище постановою КМ України, суперечить вимогам ст.39 Закону та іншим нормам Законів.

Слід зазначити, що дію положень ст. 39 вказаного Закону було зупинено на 2006 рік і на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно з Законами України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та «Про Державний бюджет України на 2007 рік», до цього Верховна Рада України ніяких законів з цих питань не приймала.

За рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», в т.ч. п.30 ст.71 цього Закону, яким було зупинено дію статті 39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у Закон «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесено наступні зміни, а саме: частину першу та другу статті 39 замінено однією частиною такого змісту: громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата в порядку та розмірах, встановлених КМ України, у звязку з цим частину третю вважати частиною другою.

Але за рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 визнано неконституційними деякі положення Закону «Про Державний бюджет України на 2008 рік», в т.ч. і п.28 розділу 2 Закону, відповідно до якого були внесені зміни до ст.39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, з 22.05.2008 року ст.39 вказаного Закону діє в попередній редакції.

На 2009-2010 роки дія норм ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не зупинялася, жодні зміни до вказаної статті Законами про державний бюджет на відповідний рік не вносилися.

А тому, необґрунтованою є відмова відповідача щодо нарахування до пенсії позивача доплати за ст.39 вищенаведеного Закону з посиланням на зміни, внесені до ст.39 Законом «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», оскільки, як вказано вище, ці зміни з 22.05.2008 року визнані неконституційними.

Отже, оскільки позивач є непрацюючим пенсіонером і проживає на території радіоактивного забруднення, то він має право на одержання доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення за ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Ст. 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» визначено такі розміри мінімальної заробітної плати: з 1 січня 2010 року-869 грн., з 1 квітня -884 грн., з 1 липня-888 грн., з 1 жовтня-907 грн., з 1 грудня-922 грн.

А тому, з врахуванням всього наведеного вище, та виходячи з пріоритетності Законів над урядовими нормативно-правовими актами, суд приходить до висновку, що при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ст. 39 вказаного Закону, а не постанови КМ України, тобто, позивач має право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно.

При цьому суд також виходить з того, що принцип верховенства права, закріплений в Конституції України, означає, що якщо держава схвалила певну концепцію, то дії державних органів вважатимуться протиправними, якщо вони відступатимуть від такої політики.

Крім того, у рішеннях Конституційного Суду України, який неодноразово розглядав питання щодо реалізації права громадян на соціальний захист, зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і складовою конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, а тому звуження змісту та обсягу цього права не допускається.

Законом України від 18.02.2010 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», який набув чинності з 10.03.2010 року, було внесено зміни до ч.1 ст.15 ЦПК України стосовно того, що спори з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат суди розглядають у порядку цивільного судочинства.

За рішенням Конституційного Суду України від 09.09.2010 року № 1-40/2010 визнано такими, що не відповідають Конституції України /є неконституційними/ положення п.2 розділу 1 Закону України від 18.02.2010 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» стосовно розгляду даної категорії спорів у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, виходячи з положень ст. 152 Конституції України, дані категорії спорів, повязані з пенсійними виплатами, з 09.09.2010 року підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

19.06.2011 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 14.06.2011 року №3491-VІ відповідно до якого було внесено зміни до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік. Так в п. 7 Закону

України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік було вказано що, Прикінцеві положення доповнити пунктом 4 такого змісту: 4. Установити, що у 2011 році норми і положення статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №13, ст. 178 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання вищевказаного Закону України Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року була прийнята постанова за №745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, в п. 4 якої було встановлено, що підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, передбачене статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється в таких розмірах: тим, що проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю 5,2 гривні. Вказана постанова набрала чинності з 23.07.2011 року. Закони України про державний бюджет України на 2010 та 2011 роки, Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік а також Закон України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної ради України, тобто актами однакової юридичної сили, а діюче законодавство не містить норм, які б встановлювали пріоритетність одних законів над іншими, в тому числі і в залежності від предмета правового регулювання. Також відсутні закони, які б регулювали питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Загальновизнаним є те, що серед двох однопредметних актів застосуванню підлягає той, який діє у часі пізніше, якщо інше не передбачено самим цим актом.

Таким чином, проаналізувавши всі зазначені правові норми суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у проведенні нарахування вказаної доплати до пенсії позивача у розмірі мінімальної заробітної плати є протиправними, за період з 28.06.2011 року по 22.07.2011 року включно.

Вимоги позивача про зобовязання Управління ПФУ в м. Білій Церкві провести нарахування і виплату доплати до пенсії, передбаченої ст. 39 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, підлягають до часткового задоволення, а саме: за період з 28.06.2011 року по 22.07.2011 року включно.

Згідно ч.1 ст.256 КАС України / в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом № 4054-УІ від 17.11.2011р./ постанова суду підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.19, 113 Конституції України, ст.ст. 49, 50, 53, 54, 62, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , рішень Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп та від 22.05.2008 року №10-рп, Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік, Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік, Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 14.06.2011 року №3491-VІ , постанови КМ України від 06.07.2011 року №745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, керуючись ст.ст.6, 9, 17, 99, 158-163, 183-2, 256 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного Фонду України в м. Білій Церкві щодо перерахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ОСОБА_1 згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Білій Церкві провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні 75% від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, починаючи з 15 червня 2011 року по 22 липня 2011 року включно, з врахуванням проведених виплат.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Біла Церква щодо відмови у проведенні нарахування доплати до пенсії ОСОБА_1 за проживання на території радіоактивного забруднення згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі мінімальної заробітної плати.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Біла Церква провести нарахування та виплачувати щомісячно доплату до пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати в розмірах, визначених в Законах про державний бюджет України на відповідний рік, починаючи з 28 червня 2011 року по 22 липня 2011 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськра-йонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_2