Справа № 308/634/17
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2017-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/634/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., перекладача ОСОБА_1, представника позивача Балог О.Ю., відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, адміністративну справу за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України до громадянина Королівства Марокко ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 24 cічня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 25 січня 2017 року.

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до громадянина Королівства Марокко ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.01.2017 року на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб відповідач був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Паладь Комарівці» Чопського прикордонного загону. Документ, що посвідчує особу відповідача є «документ повернення на батьківщину» серії НОМЕР_1.

Відповідач коштів для виїзду з території України не має, під час опитування пояснив, що має бажання повернутися до країни походження.

На підставі наведеного, позивач просить на підставі п.3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусово видворити громадянина Королівства Марокко ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та затримати з метою забезпечення його примусового видворення, а також на підставі п.5 ч.2 ст.256 КАС України допустити негайне виконання постанови.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що мав намір потрапити до країн Європейського союзу, але був затриманий представника словацької поліції та переданий на Україну. Зазначив, що 12.01.2017 року Посольством Королівства Марокко в Києві йому видано документ повернення на Батьківщину і він бажає повернутись додому.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно з ч.4 ст.50 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 183-7 КАС України.

В судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2017 року відповідач - громадянин Королівства Марокко ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону.

Представлені позивачем докази свідчать про те, що громадянин Марокко ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реалізуючи свої права та свободи, міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до європейських країн, відповідач вибрав більш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно пішов на вчинення правопорушення.

Згідно вимог ч.3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до ч.4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги. Відповідач не відноситься до осіб, яким надано статут біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

12.01.2017 року Посольством Королівства Марокко в Києві громадянину Королівства Марокко ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, видано документ повернення на Батьківщину серії НОМЕР_1, і відповідач має намір повернутись до країни походження.

Таким чином, позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5, 256 ч. 2 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України до громадянина Королівства Марокко ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Королівства Марокко ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Затримати з метою забезпечення примусового видворення громадянина Королівства Марокко ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош