Справа № 149/3286/16-а
Суддя: Вергелес В. О.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/3286/16-а
Провадження №2-а/149/4/17 Номер рядка звіту 18
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04.01.2017 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

з участю секретаря Лисої В.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти ДПС ГУНП у Вінницькій області Чуловського Володимира Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Хмільницький міськрайонний суд з адміністративним позовом до поліцейського роти ДПС ГУНП у Вінницькій області Чуловського В.М. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 345791, постановленої 06.12.2016 року поліцейським роти ДПС ГУНП у Вінницькій області Чуловським В.М., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 6 грудня 2016 року інспектором роти ДПС ГУ НП у Вінницькій області Чуловським В.М. близько 8:10 години на автомобільній дорозі Стрий - Знам'янка було зупинено його автомобіль та складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 345791, за якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень. Виносячи постанову у справі про накладення адміністративного стягнення інспектор вказав, що керуючи автомобілем FORD д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 при здійсненні розворуту, водій перетнув суцільну лінію розмітки 1.1. чим порушив п.п.34 ПДР.

Вважає дії відповідача упередженими, а саму постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки після зупинки автомобіля інспектором він пояснив останньому, що у місці здійснення розвороту транспортного засобу відсутня суцільна лінія дорожньої розмітки 1.1, тому він не порушував вказаної вимоги ПДР. Незважаючи на його заперечення інспектором було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Оскаржувана постанова складена з порушенням норм законодавства, а обставини, викладені в ній, не відповідають дійсності. Під час складення постанови факт вчинення адміністративного правопорушенняним заперечувався. Працівнику поліції він заявив, що не згоден з його діями щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.п. 34 ПДР та вимагав скласти протокол про адміністративне правопорушення. Ці вимоги працівником поліції були проігноровані. Таким чином в порушення вимог ч. 2 ст. 258 КУпАП, інспектором поліції при відсутності фіксації порушення в автоматичному режимі, не складався протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідачем, при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення не були дотриманні вимоги ст.ст. 279, 280 КУпАП щодо порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення, не перевірялися обставин, які підлягали з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. При винесенні постанови були порушені права передбачені ст. 268 КУпАП.

За таких обставин, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, що виключає в даному випадку застосування щодо нього адміністративної відповідальності.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Надав суду пояснення, які аналогічні обставинам викладеним в мотивувальній частині позовної заяви.

Відповідач - поліцейський роти ДПС ГУНП у Вінницькій області Чуловський В.М., в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заперечень проти позову не подав.

Представники третьої особи - ГУНП у Вінницькій області, в судове засідання не з"явилися, про день, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 20.12.2016 року відповідачу було роз"яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно з ч. 4 ст. 71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 4 статті 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду в судове засідання не прибув, про причини свого неприбуття суд не повідомив, справа вирішується на підставі наявних у ній доказів.

Також суд приймає до уваги факт того, що третьою особою - ГУНП у Вінницькій області, не виконано ухвалу суду від 20.12.2016 року та не надано суду для огляду справу про адмінінстративне правопорушення відносоно ОСОБА_1

Дослідивши документи додані позивачем до позовної заяви, перевіривши доводи позовної заяви, зокрема дослідивши копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 345791 від 06.12.2016 року, винесену поліцейським роти ДПС ГУНП у Вінницькій області Чуловський В.М., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 обставини викладені у постанові серії БР № 345791 від 06.12.2016 року та свою вину в адміністративному правопорушенні за ч. 1 ст. 122 КУпАП не визнає.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Так як відповідач та третя особа, які є суб"єктами владних повноважень, не надали суду всіх наявних у них документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі, то суд приходить до висновку про задоволення позову та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 345791 від 06.12.2016 року.

Скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, суд також виходить з того, що відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зазначена правова норма містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху. Судом встановлено, що у даному випадку та при встановлених судом обставинах, жодної з підстав визначених Законом, яка б звільняла співробітника поліції Чуловського В.М. від складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було.

Як вбачається з матеріалів справи, співробітником поліції протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено не було, що є порушенням Закону.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року з наступними змінами, Законів України № 3435-IV від 09.02.2006 року, № 1484-IІІ від 22.02.2000 року, Європейська конвенція про захист прав людини і основновоположних свобод та протоколи до неї, є частиною національного законодавства України.

Статтею 6 Конвенції та статтею 2-4 Протоколу № 7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертиз та залучення свідків, право бути повідомленим про час та місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом. Та основне те, що особа має право бути негайно і детально поінформована зрозумілою для нього мовою компетентним органом державної влади про характер та причини обвинувачення, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту та захищати себе особисто чи використовувати захисника, що в даному випадку було порушено.

Суд, скасовуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, також виходить і з того, що відповідно до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складення протоколу про адміністративні правопорушення та розгляд уповноваженим органом справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Як зазначає Конституційний суд, аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстави для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення відсутні, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", яке вживається у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься у положеннях частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке вживається в положеннях частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, КУпАП визначені правопорушення, які не потребують довготривалої процедури, але цей перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення. В усіх інших випадках, як і в даному випадку, співробітник поліції зобов'язаний скласти протокол, опитати свідків, отримати пояснення від особи, яку притягують до відповідальності, та направити такий протокол уповноваженому органу, де у відділенні поліції уповноважений співробітник з дотриманням вимог КУпАП зобов'язаний розглянути протокол та винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, забезпечивши при цьому особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливість реалізувати права гарантовані їй статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, вимоги Конституції України та КУпАП поліцейським роти ДПС ГУНП у Вінницькій області Чуловським В.М. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, винесені постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, дотримані не були.

Статтею 1, частиною 2 статті 3 Конституції України визначено, що Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з вимогами КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частина 1,2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи без діяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь к процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 213,222, 245, 246, 251, 268, 276, 277, 283, 284, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 76, 79, 80, 99-100, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 345791, постановлену 06.12.2016 року поліцейським роти ДПС ГУНП у Вінницькій області Чуловським Володимиром Миколайовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вергелес В.О.