Справа № 2а-5289/11/2670
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2011-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 травня 2011 року № 2а-5289/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Денисенко Ю.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кабінет Міністрів України
провизнання протиправними дій, скасування постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Кабінет Міністрів України, в якому просив суд:

визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, які виявилися в порушенні вимог Закону України «Про виконавче провадження», Кодексу адміністративного судочинства України та його прав і інтересів у виконавчих провадженнях №25298766 та №25299254 з примусового виконання виконавчих листів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2011 по адміністративній справі №2а-15877/10/2670 за його позовом до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України, третя особа ОСОБА_2, про зобовязання вчинити дії щодо розгляду скарги;

скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 21.03.2011 про відмову у відкритті виконавчого провадження №25298766 з примусового виконання виконавчого листа від 10.02.2011 по адміністративній справі №2а-15877/10/2670, виданого Окружним адміністративний судом міста Києва в частині постанови, що підлягає виконанню;

скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 21.03.2011 про відмову у відкритті виконавчого провадження №25299254 з примусового виконання виконавчого листа від 10.02.2011 по адміністративній справі №2а-15877/10/2670, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва в частині постанови, що підлягає виконанню;

визнати підвідомчість виконавчих проваджень №25298766 та №25299254 з примусового виконання виконавчих листів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2011 по адміністративній справі №2а-15877/10/2670 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

зобовязати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти для виконання виконавчі листи Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2011 з примусового виконання постанови суду від 14.01.2011 по адміністративній справі №2а-15877/10/2670 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України, третя особа ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії щодо розгляду скарги та вчинити виконавчі дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.04.2011 №2а-5289/11/2670 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у звязку з недотриманням позивачем вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з відміткою служби діловодства суду 12.05.2011 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову, відповідно до якої позивачем, зокрема, змінено позовні вимоги в частині визнання підвідомчості виконавчих проваджень №25298766 та №25299254 з примусового виконання виконавчих листів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2011 в адміністративній справі №2а-15877/10/2670 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Так, згідно з уточненим адміністративним позовом ОСОБА_1 у зазначеній частині позовних вимог просить суд встановити наявність компетенції (повноважень) відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчих проваджень №25298766 і №25299254 з примусового виконання виконавчих листів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2011 по адміністративній справі №2а-15877/10/2670.

Одночасно з поданням уточненого адміністративного позову ОСОБА_1 подано клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2011 відкрито провадження в адміністративній справі №2а-5289/11/2670, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2011 у справі №2а-5289/11/2670 закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчих листів, виданих Окружним адміністративним судом міста Києва 10.02.2011 у справі №2а-15877/10/2670, з підстав подання виконавчих документів не за місцем або підвідомчістю виконання рішення.

Представник третьої особи в своїх письмових поясненнях проти задоволення позову заперечив з огляду на недотримання позивачем при предявленні до виконання виконавчих листів від 10.02.2011 правил підвідомчості, визначених Законом України «Про виконавче провадження». Одночасно з викладеним, згідно з відміткою служби діловодства суду 23.05.2011 представником Кабінету Міністрів України подано клопотання про розгляд адміністративної справи №2а-5289/11/2670 у порядку письмового провадження.

Так само, згідно з відміткою служби діловодства суду 23.05.2011 представником Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що всіма особами, які беруть участь у справі, за змістом заявлено клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про можливість розгляду адміністративної справи №2а-5289/11/2670 у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.01.2011 в адміністративній справі №2а-15877/10/2670 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України, третя особа ОСОБА_2, про зобовязання вчинити дії щодо розгляду скарги, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю: зобовязано Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури при Кабінеті Міністрів України в установленому законодавстві порядку розглянути скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20.07.2010 на рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 24.06.1999 №61 про видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1637, а також постановлено стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 285,99 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2011 Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №2а-15877/10/2670 видано виконавчий лист про зобовязання Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України в установленому законодавстві порядку розглянути скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20.07.2010 на рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 24.06.1999 №61 про видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1637, а також виконавчий лист про стягнення Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 285,99 грн. Боржником у зазначених виконавчих листах визначено Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури при Кабінеті Міністрів України.

За посиланням позивача, що не спростовано відповідачем, 28.02.2011 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про прийняття до виконання виконавчих листів від 10.02.2011 в адміністративній справі №2а-15877/10/2670.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.03.2011 №25298766 на підставі пункту 4 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом від 10.02.2011 №2а-15877/10/2670 в частині зобовязання Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України в установленому законом порядку розглянути скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20.07.2010 на рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 24 червня 1999 року №61 про видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1637.

Так само, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.03.2011 №25299254 на підставі пункту 4 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом від 10.02.2011 №2а-15877/10/2670 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 285,99 грн.

Відповідно до змісту постанови від 21.03.2011 №25298766 та постанови від 21.03.2011 №25299254, відмови у відкритті виконавчих проваджень мотивовано тим, що Вища кваліфікаційна комісія адвокатури при Кабінеті Міністрів України, яка є боржником за виконавчими листами від 10.02.2011 в адміністративній справі №2а-15877/10/2670, не є вищим чи центральним органом виконавчої влади, у звязку з чим відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не є органом, на який покладається виконання вказаного рішення згідно з правилами підвідомчості, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження».

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Аналізуючи доводи Департаменту державної виконавчої служби щодо наявності підстав для відмови у відкритті виконавчих проваджень на підставі виконавчих документів, боржником за якими є Вища кваліфікаційна комісія адвокатури при Кабінету Міністрів України, у звязку з поданням виконавчих документів не за підвідомчістю, суд звертає увагу на наступному.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження»на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими: 1) боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, вищі чи центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, військові прокуратури регіонів та військова прокуратура Військово-Морських Сил України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; 2) сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про виконавче провадження»боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України предявлено до виконання виконавчі листи від 10.02.2011 по адміністративній справі №2а-15877/10/2670, за якими боржником є Вища кваліфікаційна комісія адвокатури при Кабінеті Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 120 Конституції України організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади визначаються Конституцією і законами України.

Так, відповідно до статті 14 Закону України «Про адвокатуру»Вища кваліфікаційна комісія адвокатури розглядає скарги на рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій. Вона має право скасовувати або змінювати рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій. Вища кваліфікаційна комісія адвокатури утворюється при Кабінеті Міністрів України. До складу Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури входять по одному представнику від кожної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Верховного Суду України, Міністерства юстиції України, Спілки адвокатів України. Порядок діяльності Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури регулюється Положенням про неї, що затверджується Президентом України.

Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури затверджено Указом Президента України від 5 травня 1993 року №155/93 (далі за текстом - Положення).

Відповідно до пункту 2 Положення Вища кваліфікаційна комісія адвокатури утворюється при Кабінеті Міністрів України. Згідно з пунктами 25, 26 Положення Вища кваліфікаційна комісія адвокатури щорічно інформує про свою роботу Кабінет Міністрів України. Організаційно-технічне забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 27 Положення Вища кваліфікаційна комісія адвокатури є юридичною особою, має штамп і печатку зі своїм найменуванням.

Із аналізу положень статей Закону України «Про адвокатуру»та Положення про Вищу кваліфікаційну комісію адвокатури суд не вбачає наділення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури статусом органу виконавчої влади.

Суд звертає увагу, що порядок організації роботи Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури, відповідно до якого вона створена при Кабінеті Міністрів України, інформує про свою діяльність Кабінет Міністрів України та згідно з яким забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури здійснюється Кабінетом Міністрів України, не є достатньою та необхідною умовою для висновку про наділення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури статусом центрального або місцевого органу виконавчої влади.

За таких обставин, зважаючи на те, що згідно з положеннями статті 21 Закону України «Про виконавче провадження»на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень за якими боржниками є виключний перелік категорій осіб, враховуючи те, що аналіз нормативно-правових актів, які визначають статус Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури не дає підстав для її віднесення до жодної з таких категорій, а також враховуюче те, що сума зобовязань за виконавчим листом від 10.02.2011 №2а-15877/10/2670 становить менше ніж десять мільйонів гривень, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів відповідача щодо предявлення виконавчих документів не за підвідомчістю виконання рішень, у звязку з чим позовні вимоги про встановлення наявності компетенції (повноважень) відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчих проваджень №25298766 і №25299254 з примусового виконання виконавчих листів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2011 по адміністративній справі №2а-15877/10/2670, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Враховуючи наявність підстав для відмови у відкритті виконавчих проваджень, визначених пунктом 4 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про правомірність прийняття головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.03.2011 №25298766, а також постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.03.2011 №25299254, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування відповідних постанов, зобовязання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти для виконання виконавчі листи Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2011 з примусового виконання постанови суду від 14.01.2011 по адміністративній справі №2а-15877/10/2670 та вчинити виконавчі дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно доводів ОСОБА_1 щодо порушення Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України строків відправлення постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.03.2011 №25298766 та від 21.03.2011 №25299254, суд звертає увагу на наступному.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №25298766 та постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №25299254 прийнято головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 21.03.2011.

Вказані постанови надіслано на адресу позивача листами відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.03.2011 №М-7627/25.

За таких обставин, суд вказує на порушення з боку відповідача вимог частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»в частині необхідності дотримання строків відправлення заявникові постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання протиправними дій Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, які виявилися в порушенні вимог Закону України «Про виконавче провадження», Кодексу адміністративного судочинства України та його прав і інтересів у виконавчих провадженнях №25298766 та №25299254, виходячи з обставин, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо протиправності дій Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, які виявилися у порушенні строків відправлення ОСОБА_1 постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.03.2011 №25298766 та постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.03.2011 №25299254.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, які виявилися у порушенні строків відправлення ОСОБА_1 постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.03.2011 №25298766 та постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 21.03.2011 №25299254.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 (одна) грн. 70 (сімдесят) коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Літвінова