Справа № 428/10462/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року справа №428/10462/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 р. у справі № 428/10462/16-а (головуючий І інстанції Баронін Д.Б.) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання призначити пенсію за вислугу років, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач, апелянт) звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (далі- відповідач,Управління) про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання призначити пенсію за вислугу років

В обґрунтування позову зазначила наступне, що 02 вересня 2016 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» 789-ХІІ (в редакції Закону №2663-111 (2663-14) від 12.07.2001 року). Рішенням управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області від 08.09.2016 № 4489/4603/2016 їй було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» мотивуючи тим, що положення ст. 50-1 Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, які визначали право на призначення пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність з дня набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014. Також у рішенні зазначено, що відповідно до ст. 86 Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII право на пенсійне забезпечення за вислугу років мають прокурори в період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року при наявності стажу 22 роки 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців. Управлінням було визначено, що стаж роботи позивача за вислугу років складає 20 років 2 місяці 14 днів, стаж роботи на посаді прокурора - 9 років 5 місяців 20 днів. Також підставою відмови у перерахунку пенсії став Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким з 01.06.2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» тощо. Тобто пенсії з 01 червня 2015 року та по теперішній час не призначаються. Таким чином позивач вважає, що рішення відповідача неправомірне, таким, що не відповідає чинному законодавству з підстав суттєвого звуження і обмеження змісту та обсягу прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким керується Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в своїй відмові. Просила визнати неправомірними дії та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області № 4489/4603/2016 від 08.09.2016 про відмову у призначенні їй пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001) та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області призначити їй пенсію за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001 року) з 01.09.2016 в розмірі 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяці роботи, без застосування обмежень граничного розміру та здійснити і повідні виплати пенсії.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов'язання призначити пенсію за вислугу років - було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що висновок позивача про те, що порядок її пенсійного забезпечення визначається у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. є необґрунтованим, оскільки за приписами ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року, вислуги років не менше ніж 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців, якого у позивача не має.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій зазначила про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскільки на час її призначення на роботу в органи прокуратури України (19.06.1996) діяв Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, вона набула права виходу на пенсію за вислугу років зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі на посадах прокурорів і слідчих прокуратури - не менше 10 років саме з 12.07.2001 року.

Позивачка у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та зазначила, що в неї є право виходу на пенсію за вислугу років зі стажем роботи не менше 20 років.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці серії БТ-II ОСОБА_2 займала наступні прокурорські посади в певний період часу:

- з 11 вересня 1990 року прийнята на роботу на посаду діловоду;

- з 17 березня 1992 року переведена на постійну посаду діловода прокуратури області;

- з 19 червня 1996 року призначена на посаду помічника прокурора-стажиста;

- з 19 лютого 1998 року призначена на посаду помічника прокурора;

- з 19 листопада 1998 року призначена на посаду старшого помічника прокурора;

- з 13 березня 2007 року призначена на посаду прокурора відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури області;

- з 19 червня 2008 року призначена старшим прокурором відділу захисту майнових, інших особистих прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури області;

-з 15 березня 2011 року призначена старшим прокурором відділу захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави прокуратури Луганської області;

- з 19 вересня 2014 року призначена на посаду начальника відділу захисту інтересів громадян і держави у сфері земельних відносин управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури області;

- з 13 січня 2015 року призначена на посаду заступника начальника відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури області.

- з 16 квітня 2015 року призначена на посаду заступника начальника управління - начальника відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури області;

- з 16 липня 2015 року призначена на посаду начальника відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури області;

- з 13 квітня 2016 року назву посади змінено на начальник відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів громадянина або держави в суді прокуратури області.

02 вересня 2016 року позивач подала до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області заяву про отримання пенсії за вислугу років за нормами Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в редакції від 2001 року.

На підтвердження свого права на пенсію за вислугою років позивач крім копії трудової книжки БТ-II №2719908 від 11 вересня 1990 року також надала довідку Прокуратури Луганської області від 02.09.2016 № 11/144 вих-16, згідно яких ОСОБА_2станом на 01.09.2016 має стаж роботи 20 років 02 місяці 14 днів, що дає їй право на пенсію згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991.

Рішенням УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 08.09.2016 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ на підставі того, що на дату звернення ОСОБА_2 почав діяти Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, а тому положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697- VII, а саме з 15 липня 2015 року. Згідно із ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII право на пенсійне забезпечення за вислугу років мають прокурори в період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року при наявності стажу роботи за вислугу років 22 роки 6 місяців, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців, а згідно трудової книжки позивача та довідки № 18-541 такого стажу роботи їй не вистачає.

Колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, що на момент звернення ОСОБА_2 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 на підставі підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 визнано таким, що втратив чинність, тому до спірних правовідносин має застосовуватися ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII.

При цьому Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1697-VII від 14.10.2014 не містять положення стосовно збереження за прокурорами, які були призначені на відповідну прокурорську посаду до набрання чинності цим Законом, права на отримання пенсії за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло до дня набрання чинності Законом № 1697-VII від 14.10.2014.

Згідно зі статтею 147 Конституції України єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції та законів України.

На сьогодні положення Закону № 1697-VII від 14.10.2014 щодо визначення права прокурора на отримання пенсії з вислугу років не визнані неконституційними, також відносно них відсутнє офіційне тлумачення Конституційного Суду України.

У пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказано, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави (пункт).

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

Аналогічний підхід до зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги було застосовано Верховним Судом України у постанові від 01 листопада 2016 року по справі № 21-1425а16.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, доводи апелянта про те, що порядок її пенсійного забезпечення визначається у відповідності до ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. є необґрунтованою.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що Рішення УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 08.09.2016 року №4489/4603/2016 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ прийнято в межах наданих повноважень відповідно до законодавства.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 25 січня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 р. у справі № 428/10462/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 р. у справі № 428/10462/16-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів після його складення в повному обсязі.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов