Справа № 127/22965/16-а
Суддя: Прокопчук А. В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/21/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці до ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про скасування постанови про накладення штрафу від 21 жовтня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці звернулося в суд з позовом до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення штрафу від 21 жовтня 2016 року.

Викладені в позовній заяві вимоги мотивовано тим, що 21 жовтня 2016 року ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці отримало постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 про накладення штрафу на ОСОБА_4 від 21.10.2016 року в розмірі 5 100 грн. Постанова винесена в звязку з невиконанням постанови Вищого адміністративного суду від 01.10.2015 року у справі № К800/18842/14, К800/19718/14 за позовом ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити певні дії.

ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці з вищевказаною постановою не погоджується та вважає її безпідставною, необґрунтованою через відсутність підстав для накладення штрафу. Так, на час накладення штрафу, рішення виконане фактично в повному обсязі. Також позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові не вказано, в чому саме полягає невиконання рішення суду та чим воно підтверджено. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці для захисту своїх прав та законних інтересів звернулося до суду з даним позовом та просить скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню за № 49393405 від 21.10.2016р. в сумі 5 100 грн.

Ухвалою суду від 17 січня 2017 року було замінено неналежного відповідача ОСОБА_5 територіальне управління юстиції у Вінницькій області на належного відповідача - ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, а також залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці - ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що державним виконавцем неодноразово направлялись вимоги про виконання рішення суду в повному обсязі, однак позивач відмовляється його виконувати, оскільки вважає, що ним рішення суду виконано в повному обсязі. Вважає, що постанова про накладення штрафу винесена відповідно до вимог чинного законодавства. Тому підстав для її скасування немає. Просила відмовити в задоволенні даного адміністративного позову в повному обсязі.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 суду пояснив, що постанова суду до цього часу не виконана. Просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, пенсійну справу відносно ОСОБА_3, виконавче провадження та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови Вищого адміністративного суду України від 01.10.2015 року по справі № К/800/18842/14, К/800/19718/14, касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці задоволено частково та постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2014 року і постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2014 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо перерахунку та виплати ОСОБА_3 з 1 січня 2012 року щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перерахувати та виплатити ОСОБА_3 з 1 січня 2012 року по 2 червня 2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 80% розміру грошового утримання судді, з якого сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді, згідно ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», але не вище десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням різниці, яка була виплачена. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці перерахувати та виплатити ОСОБА_3 з 3 червня 2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 90% розміру грошового утриманні судді відповідно до розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Вінницької області без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням різниці, яка була виплачена. В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено (а.с. 40-45).

Судом встановлено, що за виконавчим листом №127/31359/13-а, виданим 17.11.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області, ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці зобовязано перерахувати та виплатити ОСОБА_3 з 1 січня 2012 року по 2 червня 2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 80% розміру грошового утримання судді, з якого сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді, згідно ч.3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», але не вище десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням різниці, яка була виплачена. Також зобов'язано ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці перерахувати та виплатити ОСОБА_3 з 3 червня 2013 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 90% розміру грошового утриманні судді відповідно до розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді апеляційного суду Вінницької області без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням різниці, яка була виплачена.

Виконавче провадження за даним виконавчим листом було відкрито старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2015 року (а.с. 9-10).

З матеріалів справи також вбачається, що за неодноразовими заявами ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці (а.с. 11-12, 16-17, 18-19, 23-24), проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 127/31359/13-а відкладалося, в звязку з тим, що: виконання рішення полягає у вчиненні управлінням низки дій, передачі виконавчого документу між територіально відділеними відділами управління, прийняття та оформлення відповідного рішення, що унеможливлює своєчасне та належне опрацювання судового рішення у надані строки, а також пенсійна справа стягувача була направлена до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в порядку контролю, що підтверджується постановами про відкладення провадження виконавчих дій від 03.12.2015 року (а.с. 14-15), від 21.12.2015 року (а.с. 21-22), від 04.01.2016 року (а.с. 26-27), від 21.01.2016 року (а.с. 29-30).

В листі ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці від 26.01.2016 року повідомляє Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУ ТЮ у Вінницькій області про те, що ОСОБА_4 виконано вищевказане рішення суду та просить закрити виконавче провадження (а.с. 31).

З вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду №3117/02.2-27/9 від 22.04.2016 року вбачається, що 19 лютого 2016 року була винесена постанова про відновлення виконавчого провадження, та позивача зобов'язано виконати рішення Вінницького міського суду Вінницької області №127/31359/13-а в повному обсязі, в терміном до 06.05.2016 року (а.с. 33).

Позивачем 06.05.2016 року було надіслано лист Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ ТЮ у Вінницькій області, в якому зазначалось, що ОСОБА_4 виконано наведене вище рішення суду, на підтвердження чого надавало до відділу копії матеріалів пенсійної справи, а саме протоколу № 155711 від 21.01.2016 року,-з якого вбачається, що кошти на виконання рішення суду були виплачені з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Оскільки рішення суду виконане в повному обсязі, позивач просив закінчити виконавче провадження в даній справі (а.с. 34-35).

Однак, 17.05.2016 року державним виконавцем було повторно надіслано вимогу щодо виконання рішення суду (а.с. 36-37), зі змісту якої вбачається, що станом на 17.05.2016 року у Відділі відсутня відповідь боржника з підтверджуючими документами щодо повного фактичного виконання рішення суду, оскільки боржником при проведені перерахунку не виплачено всі кошти (162 908,23 грн.), згідно рішення суду, що підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області № 127/3740/16-ц від 28.04.2016 року. В звязку з цим, позивача зобов'язано виконати рішення №127/31359/13-а в повному обсязі, в термін до 27.05.2016 року.

Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року по справі № 127/3740/16-ц, у задоволенні позову управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої пенсії в розмірі 162 908,23 грн. було відмовлено (а.с. 74-79).

Слід зазначити, що відповідно до листа Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 19.07.2016 року, головним спеціалістом відділу контролю за правильністю призначення, перерахунку і виплати адресних державних соціальних допомог і пенсій було перевірено пенсійну справу ОСОБА_3 та встановлено, що позивачем проведено виплату з урахуванням різниці в січні 2016 року. Обчислення доплати по рішенню суду проведено з врахуванням виплачених сум за вислугу років відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (а.с. 38-39).

Разом з тим, згідно розрахунку суми заборгованості щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (ДГУ), допущеної управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці, судом встановлено, що за період з 01.01.2012 року по грудень 2016 року заборгованість позивача становить 432 591,78 грн. (а.с. 80-81).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення суду по справі №127/31359/13-а досі позивачем не виконано в повному обсязі.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 від 21.10.2016 року на ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за невиконання вищевказаного рішення суду, яка оскаржується (а.с. 6-7). В даній постанові зазначено, що рішення суду в повному обсязі станом на 21.10.2016 року боржником не виконано, документальні підтвердження щодо його виконання у відділі примусового виконання рішень відсутні. З відмітки на супровідному листі вбачається, що дана постанова була отримана позивачем 21.10.2016 року (а.с. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 даного Закону, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно ч. 2 ст. вищевказаного 25 Закону, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Жодних письмових документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 виконаний виконавчий лист №127/31359/13-, суду не надано.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу наведеної норми встановлено, що підставою для накладення штрафу є умисне невиконання боржником рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконанні лише боржником, у встановлений державним виконавцем строк без поважних причин, тобто державний виконавець має перед застосуванням штрафних санкцій з'ясувати, зокрема, наявність або відсутність поважних причин невиконання рішення і обов'язку виконати певні дії лише боржником.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, ст. 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруить участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Ст. 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було не в повному обсязі виконано рішення суду.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці рішення суду не виконує без поважних причин, що є підставою для накладання штрафних санкцій.

За змістом ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приймаючи до уваги вищевикладене, державним виконавцем було здійснено належну оцінку обставинам, що мають важливе значення при вирішенні питання про застосування штрафних санкцій. Тобто, державному виконавцю, перш ніж застосувати штрафні санкції було з'ясовано, які дії вчинив позивач, щоб рішення було виконано.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За змістом ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач довів правомірність свого рішення, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 11, 25, 75 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 2, 6, 9, 14, 18, 69, 71, 159-163, 254, 255 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Вінниці до ОСОБА_4 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про скасування постанови про накладення штрафу від 21 жовтня 2016 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Віницької області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: