Справа № 511/1562/15-а
Суддя: Панчук А. І.
Дата ухвалення: 2017-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Роздільнянський районний суд
Справа № 511/1562/15-а
Номер провадження: 2-а/511/7/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Панчук А . І .,

секретарі Міщенко М.Ю. , Маліцькій М.О.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Швець Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа Роздільнянська районна державна адмінстрація, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

12.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту Роздільнянської райдержадміністрації про відмову у призначенні та виплаті державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям відповідно до поданих відповідачу заяв про надання державної соціальної допомоги її сім"ї від 08 серпня 2014 року та від 06 лютого 2015 року. Зобов"язати відповідача призначити та виплатити позивачу державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям відповідно до поданих відповідачу заяв про надання державної социальної допомоги сім"ї від 08 серпня 2014 року та від 06 лютого 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона двічі зверталася до відповідача с заявою про призначення державної допомоги малозабезпеченій сім»ї та їй було відмовлено у її призначені у зв'язку з тим, що вона надала недостовірні дані відносно ціни, за яку придбаний автомобіль KIA SEPHIA, 2000 року випуску, що згідно інформації Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів його ціна становила 46720,00 грн., а не 16000,00 грн., за яку вони його фактично придбали. Вперше автомобіль придбаний був за ціною 16000 грн. Надалі автомобіль був подарований матері позивача - ОСОБА_3 та доходу від його реалізації 60247,00 грн сім'я не отримувала. Уякості третьої особи залучена Роздільнянська районна державна адміністрація, оскільки рішення про відмову у призначенні соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям приймалися на засіданнях координаційної ради з питань соціального захисту малозабезпечених верств населення району, яка діє при РДА.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, надала суду докази матеріального становища сім'ї, які свідчать про те, що вона потребує соціальної допомоги від держави. Вважає, що відмова відповідача у призначенні їй такої допомоги незаконна, свідчить про формальний підхід до вирішення даного питання та про те, що не враховано дійсний стан існування її сім'ї, а також те, що вона не отримувала доходу від переоформлення транспортного засобу , а відомості, вказані нею у заявах та деклараціях обману не містять,

Представник відповідача позов не визнала, підтримала письмові заперечення, надані суду (а.с.38-40), вважає дії Управління правомірними та просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи повідомлений належним чином в суд не з.явився суд визнає його неявку неповажною та проводить розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції України діє принцип верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

На підставі ч.3 ст..2 КАС України у справах щодо оскарження рішень,дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням прав особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено наступне. ОСОБА_1 перебуває у шлюбі із ОСОБА_4, який зареєстрований 11 квітня 1992 року Роздільнянським відділом ЗАГС міста Роздільна Одеської області, актовий запис № 29. Вони мають четверо дітей, двоє з яких неповнолітні: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчається та потребує допомоги батьків, оскільки самостійного заробітку не має. Чоловік позивача - ОСОБА_4 є інвалідом 1 групи «А» безстроково , що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОД №083321 від 26.10.2011 року, та потребує стороннього догляду, який забезпечує позивач, отримуючи соціальну допомогу по догляду за інвалідом у розмірі 182,70 грн.. Пенсія ОСОБА_4 становить 1395,70 грн. Сім'я отримувала соціальну допомогу, як малозабезпечена із 2013 року за відповідними зверненнями позивача. Оскільки така допомога призначається на шість місяців, то позивач 08 серпня 2014 року звернулася до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї, надала необхідні документи, в тому числі декларцію про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї, в якій зазначила, що ними було придбано автомобіль KIA SEPHIA, 2000 року випуску за 16000,00 грн.

11.09.2014 року, як вбачається із Витягу з протоколу №6, на засіданні районної координаційної ради з питань соціального захисту малозабезпечених верств населення району, позивачу було відмовлено у призначенні допомоги, через те, що вона надала недостовірні відомості, пов'язані з використанням автотранспортних засобів. Заявник на засіданні не була присутня та лише 10 березня 2015 року письмово відповідачем їй було повідомлено про відмову у призначені допомоги з причини того, що вона надала недостовірні дані ціни придбання автомобіля, так як згідно інформації центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів №1596 від 19 вересня 2014 року вартість придбаного автомобіля становили 46720,00 грн..

Свідки ОСОБА_4 ,ОСОБА_3, в ході судового засідання пояснили, що ОСОБА_4 в 2012 року був придбаний автомобіль KIA SEPHIA, 2000 року випуску, шляхом надання продавцем у 2012 році ОСОБА_4 доручення на користування і розпорядження автомобілем, складеного 15.11.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за зареєстроаний в рєстрі за № 1818. Автомобіль придбано за 2 тисячі доларів у 2012 році, що становило 16 тисяч гривень по курсу НБУ у вказаний період, як і зазначили позивач у своїй декларації, а не за ціною 46720,00 грн., як то наполягає відповідач. Автомобіль придбаний до початку отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. Договор купівлі-продажу автомобіля не складався.

06 лютого 2015 року позивач повторно звернулася до відповідача із заявою про прзначення соціальної допомоги як малозабезпеченій сім»ї та надала необхідні документи, декларацію про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї, в якій не зазначила автомобіль KIA SEPHIA, 2000 року випуску, так як автомобіль був на думку позивача подарований її матері ОСОБА_3. Відповідачем було відмовлено позивачу у призначені державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї, з посиланням на те, що Роздільнянською податковою інспекцією виявлено, що, нібито, позивачем від реалізації автомобіля отримана сума доходу у розмірі 60247,00 грн, яку в декларацію, надану відповідачу, не внесено. Даний висновок Управління соціального захисту населення Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області відповідає дійсності, так як автомобіль не був подарований матері позивача. Договір дарування відсутній. Довідки про вартістьвідчуджувано автівки. Мати позивача ОСОБА_3, крім пенсії яка становить 1135,99 грн., інших доходів не має, що підтверджено відповідними довідками, та заперечує факт передачі доньці грошей за автомобіль, переоформлений на неї в кінці 2014 року, але факти вказують на інше.

До прийняття вказаного рішення відповідачем питання призначення позивачу допомоги знову виносилось на засідання координаційної ради 10.02.2015 року (протокол №1), яка прийняла рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї ОСОБА_1 Акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1 був складений лише 23.02.2015 року, тобто після засідання вказаної координаційної ради, та містить висновок про те, що сім'я ОСОБА_1 потребує допомогу ,як малозабезпечена сім'я, але цей акт ніким врахований не був..

Згідно статті 22 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина, як член суспльства, має прво на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтрмання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави. Згідно ст.25 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та необхідне саціальне обслуговування, який є необхідним для підтримання здоров'я і добробуту її самої та її сім'ї, і право на забезпечення в разі безробіття, хвороби, інвалідності, вдовства, старості чи іншого випадку втрати засобів до існування через незалежні від неї обставини. Материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою та соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головнм обов»язком держави. Згідно статті 21 Конституції України всі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбчених законом. Це право гарантується загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств і організцій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомог, що є основим джерелом існування, мають збезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Стаття 48 Конституції України передбачає що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе, своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно статті 7 Закону України «Про державну соціальну доопомгу малозабезпеченим сім'ям» якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визнання її розміру, виплати призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в кому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Позивач заявляє , що ніяких навмисних дій щодо приховування свого матерілаьного стану не вчиняла та недостовірних відомостей не подавала

Суд вважає, що відповідач не безпідставно відмовив позивачу у виплаті державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, а рішення Управління соціального захисту населення Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 08 серпня 2014 року, від 15 листопада 2014 року та від 06 лютого 2015 року про відмову призначення державной соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї позивача не є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Відповідач не був зобов'язаний призначити та виплатити позивачу державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям згідно заяв позивача від 08 серпня 2014 року та від 06 лютого 2015 року.

Суд вислухавши позивача в судовому засіданні встановив , що було проведено дві угоди з відчудження майна автомобіля , а саме було укладено договори купівлі продажу , який по своїй природі при їх укладенні передбачає передачу речей , а взамін отримання відповідних коштів . Тому заяви позивача про фактичне не отримання коштів не відповідає вимогам Цивільного Кодексу.

Крім цього суд не бере до уваги заяви позивача , що фактично було вчинено договір купівлі продажу автомобіля задовго до 2014 року. Днем укладення угоди є дата на договорі купівлі продажу , у нашому випадку на довідці рахунку та фактична реєстрація автомобіля на ім.я нового власника. Заяви позивача суд визнає необгрунтованими.

Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 згідно її пояснень в судовому засіданні , консультувалася у юристів , отримувала відповідні консультації і відповідно до їх консультацій діяла. Суд приходить до висновку , що ОСОБА_1 була достеменно обізнана з порядком призначення соціальної допомоги , а тому її заяви суд не бере до уваги. Декларації заповнювала особисто , де під підпис була попереджена за їх правдивість. Див. А.С. 89-90 , 103-104.

Знала , що буде проведена перевірка щодо надання достовірних даних так . як один раз / перший / раз було відмовлено в наданні соціальної допомоги.

Суд не встановлює вину позивача в тому . що позивач вчинив навмисні дії щодо приховування свого матеріального стану, але констатує , що саме позивач подала недостовірні відомостей , будучи попередженою. Суд, вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст.3,21,46,48 Конституції України, ст.ст.22, 25 Загальної декларції прав людини від 10 грудня 1948 року, ст.ст.1,4,7,10 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім»ям», керуючись ст.ст.9, 69-71, 86, 94, 99, 100, 158-163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задовленні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа Роздільнянська районна державна адмінстрація, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня проголошення постанови, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання її копії постанови.

Суддя А. І. Панчук