Справа № 335/12969/16-а
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Відділу безпеки дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Коняєва Павла Володимировича, третя особа - Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення БР № 248811 від 10 листопада 2016 р.,

ВСТАНОВИВ:

25.11.2016 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до поліцейського Відділу безпеки дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Коняєва Павла Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до спірної постанови БР № 248811 від 10.11.2016 позивач 10.11.2016 о 10:40 год. на а/д Боріспіль-Дніпро-Запоріжжя, що має по дві смузі для руху в одному напрямку, рухалась у крайній лівій смузі тоді коли права була вільна, чим порушила вимоги п. 11.2 Правил дорожнього руху України, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову протиправною, оскільки в неї була перешкода для руху, а саме ями на дорозі та нерівності, які було залито водою так як йшов дощ та неможливо було побачити їх глибину, внаслідок чого вона була змушена перестроїтися у ліву смугу та рухатись по ній. Також вказала на ряд процесуальних порушень при розгляді справи та відсутність доказів її вини. Просила визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову БР № 248811 від 10.11.2016 про накладення адміністративного стягнення, закрити провадження у справі (арк. справи 1-2).

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі разом із запереченнями проти позову, які долучені до матеріалів справи. Просив в позові відмовити.

Представник третьої особи до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Оскільки у судове засідання не прибули всі учасники процесу, суд з урахуванням приписів ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10.11.2016 БР № 248811, прийнятої відповідачем, 10.11.2016 о 10:40 год. на а/д Боріспіль-Дніпро-Запоріжжя, позивач, керуючи транспортним засобом «Geely MK Cross», державний номер НОМЕР_1, що має по дві смузі для руху в кожному напрямку, рухалась у крайній лівій смузі тоді, коли права була вільна, чим порушила вимоги п. 11.2 Правил дорожнього руху України, та вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З наданих суду документів встановлено, що поліцейським не було забезпечено повного та об'єктивного з'ясування обставин справи.

Так, відповідно до п. 11.2 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспорті засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

У спірній постанові зазначено, що позивач рухалась по автодорозі, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку рухалась у крайній лівій смузі при вільній правій.

Як вказує позивач у своєму позові, вона була змушена перестроїтися у ліву смугу для руху з метою об'їзду перешкоди (ями на дорозі). Відповідачем ці доводи позивача спростовані належними та допустимими доказами не були, обов'язок, визначений ч. 2 ст. 71 КАС України щодо доведення правомірності свого рішення, не виконаний, з огляду на що суд вважає за можливе покласти в основу постанови обставини, вказані позивачем у позові.

За визначенням, наведеним у п. 1.1 Правил дорожнього руху під перешкодою розуміється нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Так, позивачем надано докази наявності обставин, на які вона посилалась в обґрунтування заявленого позову, а саме фотографію, на якій зафіксована ділянка дороги, на якій у правій смузі для руху наявні дорожні ями. Натомість, відповідач стверджуючи у письмових запереченнях проти позову, що на дорозі відсутні ями, жодних доказів суду не надав.

Крім того, як вбачається зі спірної постанови, у ній не надана оцінка доводам позивача щодо об'їзду перешкоди, не зазначено доказів на їх спростування, з огляду на що постанова не може бути визнана судом обґрунтованою.

Інші доводи позивача в обґрунтування позову не мають юридичного значення для прийняття судом рішення, оскільки фактично зводяться до не погодження із діями відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає скасуванню.

Позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними при винесенні спірної постанови задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. За змістом цієї норми, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, встановлені законом умови їх реалізації. Юридичне значення в межах спірних правовідносин для позивача має постанова від 10.11.2016 БР № 248811, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності, а не дії відповідача щодо її винесення.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така позовна вимога не може бути задоволена судом, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд який перевіряє правомірність такої постанови.

З огляду на викладене, суд задовольняє позов частково.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 171-2, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 10 листопада 2016 року серії БР № 044933, прийняту поліцейським Відділу безпеки дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Коняєвим Павлом Володимировичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425 ( чотириста двадцять п'ять) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Шалагінова