Справа № 804/6327/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 вересня 2016 р. Справа № 804/6327/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., розглянувши матеріали позовної заяви керівника Жовтоводської місцевої прокуратури до Відділу освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації , третя особа: Дніпровська селищна рада про визнання протиправними дій,скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Жовтоводської місцевої прокуратури звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації, третя особа: Дніпровська селищна рада, у якому просить суд:

визнати незаконними дії відділу освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації з питання прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду завідуючої Дніпровським ДНЗ №2 «Дзвіночок»;

скасувати наказ відділу освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації №50-к/тр від 06.05.2016 р. «Про прийняття на роботу ОСОБА_1.» та наказ відділу освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації №115/а-к/тр від 25.08.2016 р. «Про продовження строку випробування ОСОБА_1.».

Відповідно до ч.2 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України - суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження, суд дійшов висновку, що заявлений позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів позову, прокурором у заявленому позові оспорюються дії відповідача щодо прийняття на роботу гр. ОСОБА_1 на посаду завідуючої Дніпровським ДНЗ №2 «Дзвіночок».

Так, згідно з наказом відділу освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації №50-к/тр від 06.05.2016 р. «Про прийняття на роботу ОСОБА_1.», ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду завідуючої Дніпровським дошкільним навчальним закладом №2 «Дзвіночок» з 10.05.2016 р. у порядку переведення, з випробувальним строком 2 місяці. Згідно з наказом відділу освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації №92-к/тр від 08.07.2016 р. ОСОБА_1, завідуючій Дніпровським ДНЗ №2 «Дзвіночок» продовжено строк випробування з 11.07.2016 р. на 1 місяць. Наказом відділу освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації №115/а-к/тр від 25.08.2016 р. ОСОБА_1, завідуючій Дніпровським ДНЗ №2 «Дзвіночок», продовжено строк випробування до 25.11.2016 року згідно ст. 27 КЗпП України.

Посилаючись на той факт, що відповідачем прийнято на посаду завідуючої дитячим дошкільним закладом особу, кваліфікація якої не відповідає вимогам ч.2 ст.31 Закону України "Про дошкільну освіту", прокурор наполягає на задоволенні позову, зазначаючи при цьому про суб'єктний склад спору та, відповідно, про вірну адміністративну підсудність справи.

Проаналізувавши зміст позовних вимог керівника Жовтоводської місцевої прокуратури та викладених у позовній заяві обставин, суд доходить до висновку, що даний спір не належать до юрисдикції адміністративних судів та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 та ч.2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлений інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Слід зауважити, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Так, у даному спорі відповідач - не є суб'єктом владних повноважень в розумінні п.7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не здійснює владних управлінських функцій по відношенню до ОСОБА_1, прийнявши її на роботу, тому спір не набуває ознак публічно-правового.

Крім того, слід врахувати, згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України - юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «публічна служба» в розумінні пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Державна служба характеризується тим, що: здійснюється на державних посадах у державних органах або їх апаратах; має своєю метою реалізацію завдань і функцій держави; регламентується Законом України «Про державну службу» та іншими спеціальними законами; характеризується особливістю вступу на державну службу, її проходженням, припиненням службових відносин; пов'язана з присвоєнням рангів, чинів, спеціальних і військових звань; оплачується за рахунок державного бюджету.

Водночас до вказаних спорів не належать трудові спори керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування та інше.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Інший порядок встановлений, зокрема Цивільно-процесуальним кодексом України.

Так, за правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) - суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Виходячи із заявлених позовних вимог, зважаючи також на той факт, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень у спірних відносинах, ОСОБА_1 не є державним службовцем, а спірні питання випливають із трудових відносин щодо правомірності прийняття її посаду завідуючої ДНЗ №2 «Дзвіночок», про що відповідачем видано оспорювані у даній справі накази, суд вважає, що спір у справі не є публічно-правовим, а є трудовим і має вирішуватись за правилами ЦПК України.

За таких обставин, прокурор звертається до суду з вимогами, порядок вирішення яких встановлений Цивільним процесуальним кодексом України.

Вищезазначене є підставою для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом керівника Жовтоводської місцевої прокуратури до відділу освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації, третя особа: Дніпровської селищної ради, про визнання незаконними дій, скасування наказу - відмовити.

Копію ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський