Справа № 161/11018/16-а
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/163/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Педич Ю.С.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Негодюк Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити відповідні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити відповідні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в Луцькому об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Волинської області з 29.10.2004 року та отримував пенсію по інвалідності. З 29.09.2011 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 % від місячного заробітку працівника прокуратури на відповідній посаді.

Зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року підвищено на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

07.07.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 та надав довідку прокуратури Волинської області про заробітну № 18-151вих-16 від 07.07.2016 року.

Однак, листом від 27.07.2016 року № 150/9-01 йому було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки відсутні правові підстави для проведення такого перерахунку.

Просить суд з врахуванням уточнених позовних вимог, поновити строк звернення з адміністративним позовом до суду, визнати протиправним розпорядження Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області № 192553 від 01.02.2013 року в частині встановлення та призначення йому пенсії за вислугу років в розмірі 80 відсотків від розміру місячної заробітної плати працівника прокуратури на відповідній посаді. Визнати протиправними дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови в перерахунку в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати працівника прокуратури на відповідній посаді на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-151вих-16 від 07.07.2016 року. Зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести перерахунок ОСОБА_1 призначеної пенсії за вислугу років відповідно до частини 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) у розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати працівника прокуратури на відповідній посаді на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-151 вих-16 від 07.07.2016 року та здійснювати виплату пенсії з 01.01.2016 року без обмеження її розміру.

В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги, в решті вимог підтримав позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Просила суд відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Луцькому об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Волинської області з 29.10.2004 року та отримував пенсію по інвалідності.

З 29.09.2011 року позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Розмір пенсії позивача з моменту виходу на пенсію становив 90 % суми місячного заробітку.

Згідно розпорядження № 192553 від 01.02.2013 року ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії та встановлено загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 80 %, замість попередніх 90%.

У зв'язку із підвищенням працівникам прокуратури посадових окладів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», прокуратурою Волинської області 07.07.2016 року ОСОБА_1 видано довідку № 18-151вих-16 про заробітну плату за відповідною посадою, з якою 07.07.2016 року останній звернувся до відповідача щодо перерахунку пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) (а.с. 10, 11).

Листом від 27.07.2016 року № 150/9-01 йому було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки відсутні правові підстави для проведення такого перерахунку (а.с. 12).

Проте, такі доводи відповідача не відповідають вимогам закону.

Частиною 12 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) встановлено, що обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

На підставі частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, за вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

01 жовтня 2011року частину 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» було замінено двома частинами відповідно до п.п. 4 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VI (3668-17) «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», в зв'язку із чим також і змінилася нумерація частин цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції чинній з 01 жовтня 2011 року та на час звернення із заявою про перерахунок пенсії, пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії та вводиться обмеження максимального розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Цією ж статтею передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Очевидним є, що змінами у статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які були внесені Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI встановлено новий порядок призначення та визначення розміру пенсії за вислугу років прокурорам та слідчим, яка призначається після 08 липня 2011 року.

31.05.2012 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", яка набрала чинності 14.06.2012 року.

У зв'язку з прийняттям вищезазначеної постанови працівники прокуратури мають право на перерахунок пенсії з 1 липня 2012 року. При цьому розмір пенсії обчислюється за нормами Закону України "Про прокуратуру"в редакції, чинній на час набрання чинності постановою КМУ від 31.05.2012 року № 505та з урахуванням п. 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Згідно з ч. 2 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру"(в редакції від 17.05.2012 року) пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VI (3668-17) порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) та які влаштувалися на роботу до набрання чинності цим Законом. Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність з 15.07.2015 року у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів» від 28.12.2014 року № 76-111, яким на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України, які набули право на пенсію незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років з набранням чинності даного Закону від 14.10.2014 року № 1697-VII та положеннями якого, зокрема яким визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами на умовах та порядку визначених Кабінетом Міністрів України (стаття 86).

Будь які зміни до статті 86 вказаного Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII щодо відсутності (скасування) права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення, перерахування та виплату пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, на сьогоднішній день не внесені.

Отже, приписи Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, а відтак не врегульовують дані правовідносини щодо наявного у позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

02.03.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII, що набрав чинності із 01.04.2015 року, згідно із пунктом 5 розділу III прикінцевих та перехідних положень визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року взагалі скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет України», Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Наведена норма свідчить про те, що з 01.06.2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про прокуратуру», оскільки норми, які регулюють питання пенсійного забезпечення тієї категорії осіб, на яких поширюється дія цих законів скасовані.

Посилання відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», як на підставу відмови у перерахунку пенсії є неприйнятним, оскільки відповідач застосував нові положення Закону до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, зміни внесені до вказаної стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Відмова відповідача у перерахунку раніше призначеної пенсії саме за вище вказаних підстав є недопустимим враховуючи і вимоги частини 1 статті 58 Конституції України, згідно якої передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність та є ознакою того, що у такий спосіб відповідач, як суб'єкт владних повноважень діяв протиправно, в супереч вимог частини 2 статті 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Окрім того, статтею 22 Конституцій України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, статтею 64 Конституцій України також передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, статтями 22 та 64 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, гарантують право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, в тому числі Законом України «Про прокуратуру», яке є такими, що не підлягають звуженню та обмеженню.

У розумінні статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, частина друга статті 3, частина друга статті 6 частина перша статті 8 Конституції України).

У відповідності до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави в тому числі і призначення пенсії за спеціальними законами. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Окрім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей. У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013р., ухваленого у справі №1-2/2013р. зокрема також вказано, що Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Як на одну із відсутність підстав для перерахунку раніше призначеної пенсії, відповідач посилається на положення частини 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру від 14.10.2014 року №1697 -VI (1697-18), згідно якої передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідач зазначає, що в Законі України «Про прокуратуру» 1697 -VIІ від14.10.2014 року норми щодо перерахунку пенсії відсутні.

Проте, такі доводи відповідача є неприйнятним з огляду на те, що він застосував нові положення Закону до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що є і прямим порушенням приписів суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Окрім того, відсутності нормативного документу -, який регулює умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури, оскільки встановлене та наявне право на перерахунок призначених працівникам прокуратури пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, не може бути знівельоване в зв'язку із тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана та реалізована.

Підвищення заробітної працівників прокуратури відбулося згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», судом встановлено, що право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників було реалізовано позивачем.

Підставою чергового перерахунку, раніше призначеної, позивачу пенсії є Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», згідно із якою затверджено нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, яка набрала чинності 15 грудня 2015 року.

Також, суд звертає увагу на те, що предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугою років. У свою чергу, предметом доказування є обставини, які мають значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Враховуючи те, що відмова відповідача у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії обґрунтована виключно відсутністю права на такий перерахунок, відповідач фактично не здійснював жодних дій щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі його звернення від 07.07.2016 року, не оцінював надану позивачем довідку про розмір заробітної плати, не визначав нового розміру пенсії, не змінював відсотки середнього заробітку, з яких обраховувалася раніше призначена пенсія, та не обмежував максимального розміру пенсії, яка має йому виплачуватися, тому доказуванню підлягають виключно обставини, з якими повязана відмова позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Таким чином, є підстави для висновку, що позовні вимоги в частині зобовязання відповідача вчинити дії із зазначенням конкретного відсотку середнього заробітку, з розрахунку якого має бути здійснено перерахунок пенсії позивачу, а також в частині незастосування максимального розміру пенсії є безпідставними, оскільки щодо згаданих вимог відповідач на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом ніяких протиправних дій чи бездіяльності не допускав та жодного рішення не приймав. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому. Задоволення таких вимог може призвести до втручання суду в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду щодо вчинення дій з перерахунку пенсії, що судом першої інстанції враховано не було.

Проаналізувавши встановлені обставини та приведені норми закону, які врегульовують спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що відповідач неправомірно провів позивачу перерахунок пенсії з 30.01.2013 року в розмірі 80% від суми заробітної плати, оскільки, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на момент виходу позивача на пенсію.

Крім того, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог позивача щодо його права на перерахунок та виплату йому призначеної пенсії за вислугу років відповідно до частини 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) у розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати працівника прокуратури на відповідній посаді на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-151 вих-16 від 07.07.2016 року з 01.01.2016 року.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає за можливе поновити позивачу строк звернення з позовом до суду оскільки, пропущений з поважних причин, про порушення своїх прав, а саме проведення відповідачем перерахунок пенсії позивачу з 30.01.2013 року в розмірі 80% замість встановлених 90 %, останній дізнався в липні 2016 року з листа Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 27.07.2016 року № 150/9-01, а копію розпорядження№ 192553 від 01.02.2013 року представником відповідача було надано 14.12.2016 року в судовому засіданні під час розгляду даної справи.

Судові витрати ОСОБА_1 просив залишити за ним, а тому дані витрати слід залишити за останнім.

Керуючись частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 року «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 2, 6, 17-18, 19, 94, 104, 105, 106, 162, 163, 267 КАС України , суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення з адміністративним позовом до суду.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним розпорядження Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області № 192553 від 01.02.2013 року в частині встановлення та призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в розмірі 80 відсотків від розміру місячної заробітної плати працівника прокуратури на відповідній посаді.

Визнати протиправними дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови в перерахунку в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати працівника прокуратури на відповідній посаді на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-151 вих-16 від 07.07.2016 року.

Зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за вислугу років відповідно до частини 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) у розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати працівника прокуратури на відповідній посаді на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-151 вих-16 від 07.07.2016 року з 01.01.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу може бути подано до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк