Справа № 809/698/16
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року Справа № 876/9029/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з Національної поліції по день фактичного розрахунку, тобто за період з 19.01.2016 по 13.05.2016.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з Національної поліції в розмірі 19691,21 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить таке скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що станом на день звільнення позивача був відсутній правовий механізм нарахування такої допомоги, які слід враховувати складники грошового утримання при розрахунку та який порядок виплати.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце, що підтверджується наявними у справі розписками. У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з 10.05.20005 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року по 19.01.2016 року перебував на службі в Національній поліції України (а.с. 9).

Відповідно до наказу т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №13 о/с від 19.01.2016 року ОСОБА_1 майор поліції, слідчий відділу управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з 19.01.2016 року звільнений зі служби в поліції згідно п.п.7 п.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складала 11 років 08 місяців 00 днів.

При звільненні відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, а саме: не виплатив одноразову вихідну допомогу, у зв'язку з чим ОСОБА_1 18.03.2016 року звернувся із відповідною заявою до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

06.04.2016 року Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області на адресу позивача направило відповідь про розгляд вказаного звернення, в якій зазначило, що у зв'язку з втратою чинності Закону України "Про міліцію", реформуванням органів внутрішніх справ та набуттям чинності 07.11.015 Закону України від 02.07.25015 року №580-VІІІ "Про Національну поліцію", відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.20415 року №730 "Про утворення територіальних органів національної поліції України та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України" на момент надання відповіді скасовано дію штатної структури колишнього Управління МВС України в Івано-Франківській області, затверджено тимчасовий штат Головного управління Національної поліції, працюють ліквідаційні комісії. Відповідач повідомив, що по завершенні таких перетворень, затвердженні кінцевого штатного розпису та врегулюванні МВС України нормативно-правових актів будуть відомі підстави і методика розрахунку та у подальшому порушене позивачем питання буде детально розглянуто та вирішене рішення установленому законодавством порядку.

На картковий рахунок позивача 13.05.2016 року зараховано 15236,72 грн. одноразової грошової допомоги при звільненні з Національної поліції України.

Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

В силу вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Згідно зі ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21 листопада 2011 року у справі №6-60цс11, встановивши, що працівникові в день звільнення не були сплачені всі належні від підприємства суми, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї вини.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

При цьому, оскільки спеціальними нормами, які регулюють трудові відносини працівників Національної поліції, не передбачено відповідальності органу Національної поліції за несвоєчасне проведення розрахунку, суд першої інстанції вірно застосував норми Кодексу законів про працю України (ст.116, ст.117 КЗпП).

Відповідачем здійснено виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні 13.05.2016 року (внаслідок відсутності фінансування) в той час, як позивач звільнений зі служби в поліції 19.01.2016 року і цей день був його останнім робочим днем. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача обов'язку щодо виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 20.01.2015 року по 12.05.2016 року з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

Згідно з п.4 даного Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При цьому середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно довідки відділу фінансового забезпечення бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №431 від 21.01.02016 року, середньоденне грошове утримання ОСОБА_1 за листопад-грудень 2015 року становило 255,73 грн. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільнені позивача становить 19691,21 грн. виходячи з такого розрахунку: 77 робочих днів затримки виплати (період з 20.01.2016 по 12.05.2016) х 255,73 грн. (розмір середньоденного грошового утримання) = 19691,21 грн.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року у справі № 809/698/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя Н.В. Бруновська

суддя Р.М. Шавель

повний текст ухвали виготовлений 17.01.2017