Справа № 823/62/17
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

12 січня 2017 року справа № 823/62/17

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом,

встановив:

11 січня 2017 року до суду з позовною заявою звернулася Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - позивач), в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної служби України з безпеки на транспорті 6213,48 грн в дохід Державного бюджету України.

Вивчивши позовну заяву, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам статті 106 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху з нижче зазначених підстав.

Відповідно до частини 3 статті 106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з частиною 2 статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд звертає увагу позивача на те, що статтею 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами, внесеними Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII, що діють з 01.01.2017) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено розмір судового збору, а саме: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Оскільки адміністративний позов Державної служби України з безпеки на транспорті містить вимоги про стягнення плати за проїзд, дані вимоги є майновими.

Отже, за подання позовної заяви майнового характеру позивачу необхідно сплатити 1600 грн. 00 коп.

У прохальній частині адміністративного позову позивач просить відстрочити сплату судового збору за подання вказаного позову майнового характеру до ухвалення судового рішення у справі, у зв'язку із обмеженим фінансуванням (відсутність коштів для сплати судового збору).

Згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, також суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до статті 88 КАС України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до положень ст. 132 Конституції України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Із системного аналізу наведених положень випливає, відсутність фінансування саме по собі не створює виняткових обставин для звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Згідно положено ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Як однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у статті 10 КАС України.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 05.02.2016 №2, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати. Таку ж позицію підтримав Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 25 вересня 2015 року по справі 2а-10730/10/1570.

Зазначена правова позиція також збігається із висновками Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01).

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Заявлене позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки обмежене фінансування державної установи не може бути підставою для його відстрочення, оскільки обов'язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду, без надання переваги суб'єкту владних повноважень.

Крім того, до матеріалів адміністративного позову позивачем не надано доказів щодо вчинення ним будь-яких дій, з метою забезпечення відповідного фінансування для сплати судового збору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України, що має наслідком на підставі ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись статтями 104-107, 108 КАС України, суддя,

ухвалив:

У задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі - відмовити.

Позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, залишити без руху.

Встановити позивачу строк до 24 січня 2017 року для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви, шляхом подання Черкаському окружному адміністративному суду документу про сплату судового збору.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко