Справа № 754/9804/16-а
Суддя: Петріщева І. В.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/30/17
Справа №754/9804/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2017 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №10 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_6, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною та її скасування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора батальйону №3, роти №10 Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_6, в якому просить: 1) Визнати дії інспектора батальйону №3, роти №10 Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_6 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови серії ПС2 №806257 від 28.07.2016 року незаконними; 2) Постанову серії ПС2 №806257 від 28.07.2016 року по справі про адміністративне правопорушення визнати незаконною та скасувати; 3) Закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення, вважає зазначену постанову такою, що винесена з порушенням Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року у справі №1-11/2015 в 01.07.2015 року, також вважає, що інспектором ДПС були порушені вимоги Закону та ст. 19 Конституції України та були вчинені дії, що суперечать зазначеному рішенню Конституційного суду України, що призвело до порушення його права на об'єктивний розгляд справи про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив скасувати постанову серії ПС2 №806257 від 28.07.2016 року, оскільки вона не є законною та не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню, додатково зазначивши, що приблизно 13 год. 40 хв., виконуючи замовлення, в м. Києві по вул. Саксаганського здійснив "зупинку" свого транспортного засобу в смузі маршрутно-транспортних засобів для висадки пасажирів, в цей момент до автомобіля підійшов інспектор патрульної поліції з вимогою пред'явити документи для складання постанови за порушення п. 17.1 Правил дорожнього руху України, потім інспектор без пояснень направився до свого автомобіля, тому позивач продовжив рух, але після повороту з вул. Саксаганського на вул. С. Петлюри був зупинений інспектором на службовому автомобілі та інспектором ОСОБА_6 позивача було повідомлено про порушення п. 17.1 Правил дорожнього руху України, після чого командиром роти його було затримано та доставлено до районного відділу поліції та винесено постанову про порушення правил дорожнього руху, при цьому інспектор поліції не ознайомив його з правами, про що зроблено відповідний запис у постанові, що також підтверджується відеодоказами.

У судовому засіданні відповідач, представник відповідача проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, посилаючись на те, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №806257 від 28.07.2016 року водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1, за адресою: вул. Саксаганського у м. Києві, рухався по смузі руху, що призначена для руху маршрутних транспортних засобів, та після вимоги працівників поліції зупинитись, здійснив зупинку на другій смузі за адресою: вул. Симона Петлюри, 14 ум. Києві, чим суттєво ускладнив рух, та порушив п.п. 17.1; 15.10.д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого відповідачем була складена вище вказана постанова, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 510 грн., вважаючи, що дії поліцейських були правомірними, а оспорювана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що 28 липня 2016 року інспектор батальйону №3 роти №10 Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_6 виніс Постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія ПС2 №806257, встановивши, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом автомобілем Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1, по вул. С.Петлюри, 14 в м. Києві порушив п.п. 17.1., 15.10. д) Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Допитані у судовому засіданні свідки інспектори патрульної поліції ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, пояснили, що 28 липня 2016 року під час патрулювання, дійсно водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом автомобілем Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1, по вул. С.Петлюри, 14, в м. Києві порушив п. 17.1. Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, водія було зупинено та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом винесення відповідної Постанови ПС № 806257, яку було надано позивачу для ознайомлення, про що також свідчить його особистий підпис, при цьому зазначивши, що права та обов'язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності були роз'яснені. Додатково пояснивши, що п. 17.1 Правил дорожнього руху України встановлює, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Оскільки звичайне таксі не має встановленого та затвердженого Кабінетом Міністрів маршруту, а також не має встановленого розкладу руху, тому не може здійснювати рух і зупинку у смузі для руху громадського транспорту, та не є громадським транспортом. Також, після зупинки нарядом поліції позивач здійснив стоянку другим рядом, порушивши п.п. 15.10. д) Правил дорожнього руху України

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно п. 17.1. Правил дорожнього руху України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Відповідно п. 15.10 д) Правил дорожнього руху України, стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

За змістом ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

У судовому засіданні були досліджені відеозаписи, на основі яких суд також дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. При ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 -126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, термін "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Правова позиція по даному питанню висловлена Конституційним Судом України в рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції

Відповідно до п. 4 ч. 3 Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до п. 6 ч. 3 Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці. Розгляд справ про адміністративне правопорушення у закритому режимі проводиться із додержанням усіх правил провадження. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у закритому режимі можуть бути присутні лише особи, які беруть участь у провадженні в цій справі.

Відповідно до п. 8 ч. 3 Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП). Якщо при складанні протоколу (якщо складення протоколу передбачається КУпАП) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, їй за місцем проживання (перебування), роботи надсилається повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції (додаток 4) на розгляд справи.

Відповідно до п. 9 ч. 3 Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до п. 10 ч. 3 Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 4 Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 4 Інструкції постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відбувся із порушенням процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280, 285 Кодексу та Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності не у спосіб та порядку, встановлених законом, не у точній відповідності з законом, оскільки відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення були порушені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були роз'яснені права і обов'язки осіб, які беруть участь у розгляді справи, не були з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, оцінка доказів не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та вимогах закону.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до чинного закону, а саме чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Разом з тим, відповідачами не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог та в обґрунтування правомірності своїх дій, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржувані дії поліцейського та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення було вчинено із порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому не було забезпечено дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, таким чином, дії поліцейського є неправомірними, а тому постанова підлягає скасуванню з вищенаведених підстав.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України судові витрати в даному конкретному випадку, покладаються на рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 7, 8, 9, 122, 251, 256, 280, 283-284, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 4-16, 18, 69-71, 94, 99, 100, 104-106, 158-164 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії інспектора роти №10 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_6 при розгляді справи про адміністративне правопорушення неправомірними.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №806257 від 28.07.2016 року.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Петріщева І.В.