Справа № 265/7495/16-а
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7495/16-а
Провадження №2-а/265/37/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді - Міхєєвої І.М.

за участю секретаря судового засідання - Розсоха І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

08 грудня 2017 року позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови серії АР №330328 від 27 листопада 2016 року винесену інспектором Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Токовим А.І., якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень. Згідно зазначеної постанови позивача було визнано винним в порушенні п.8.10 Правил Дорожнього руху України, за перетинання лінії розмітки 1.12, а саме «Стоп-лінії» при забороненому сигналі світлофора на перехресті бульвару Шевченко та вулиці Торговій в місті Маріуполі. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 27 листопада 2016 року , він керував автомобілем «Шевролет Епика», державний номер НОМЕР_1, під'їжджаючи до світлофора на перехресті бульвару Шевченко та вулиці Торговій він побачив червоне світло світлофора та зупинився. Але в цей момент в дзеркало заднього виду побачив що до його автомобіля наближається автомобіль номер якого він не запам'ятав. Щоб уникнути зіткнення з вказаним автомобілем, він прибрав ногу з педалі гальма, після чого його автомобіль повільно покотився вперед. Дорожню розмітку він не бачив, оскільки вона не проглядалася на проїжджій частині дороги. При цьому іншим учасникам дорожнього руху, в тому числі і пішоходам, небезпеки, або перешкод для руху ним створено не було, оскільки він не виїжджав на перехрестя. Вважає що дії відповідача є протиправними, а Постанова підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Оскаржувану постанову отримав поштою 07 грудня 2017 року. Просив скасувати зазначену постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих суду причин., проте, його неявка не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, постановою серії АР №330328, винесену інспектором Управління патрульної поліції в м.Маріуполі, Токовим А.І. 27 листопада 2016 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу 425 00 гривень.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивувальною частиною оскаржуваної постанови зазначено, що 27 листопада 2016 року о 15-10 годині ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_2, на перехресті бул Шевченко та вулиці Торговій в місті Маріуполі не виконав вимоги реагування дорожнього руху, а саме не зупинився перед розміткою 1.12 (стоп-лінію) при забороненому сигналі світлофора чим порушив вимоги п. 8.10 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Проте, позивачем заперечується факт вчинення ним вказаного у постанові правопорушення та обставини його скоєння.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із п. 8.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР), у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 стоп, якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Разом з тим, порушення п. 8.10 ПДР не утворюють складу правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП передбачена за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Оскаржуваній постанові не зазначено саме які дії позивача утворили склад правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, тобто не зазначена об'єктивна сторона зазначеного правопорушення.

Представник відповідача, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати свій процесуальний обов'язок щодо доказування правомірності винесеної постанови та не надав жодного доказу на спростування доводів позову. При цьому відсутність доказів вчинення позивачем правопорушення унеможливлює взагалі перевірку судом наявності як самої події правопорушення, так і наявності в діях певної особи складу правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явленого адміністративного позову, а тому скасовує оскаржувану постанову, тим самим його задовольнивши.

На підставі ст.ст. 14-1, 121 ч. 1, 251, 252, 254, 256, 258, 287-289 КУпАП, Правил дорожнього руху, які чинні із 01 січня 2002 року зі змінами та доповненнями, керуючись ст.ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії АР № 330328, винесену інспектором Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Токовим Андрієм Ігоровичем від 27 листопада 2016 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень - скасувати.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд місто Маріуполя протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ___________________________ І.М.Міхєєва