Справа № 802/1971/16-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 січня 2017 р. Справа № 802/1971/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_1

відповідача: не з'явився

третя особа: не з'явилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача заступник начальника Відділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у м.Києві Магди С.Г.

про: визнання дій неправомірними та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) з адміністративним позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач, ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача заступник начальника Відділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у м.Києві Магди С.Г. (далі - третя особа, Магда С.Г.) про визнання дій неправомірними та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою заступник начальника Відділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у м.Києві Магди С.Г. від 07 листопада 2016 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №802/858/16-а. Відповідне рішення мотивоване тим, державний виконавець - боржник надав відповідь ОСОБА_1, відтак вважаючи, що судове рішення згідно з виконавчим документом виконане, прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Проте, позивач вважає, що вказана постанова є протиправною, оскільки була прийнята у супереч вимогам законодавства, а тому, підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, надавши через канцелярію суду за вх. №27552 від 09.12.2016 року заперечення по справі, в яких наголошено, що посадова особа при прийняті спірної постанови діяла відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016 року.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, однак була належним чином повідомлена про місце, час та дату судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19.08.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 21.07.2016 по справі № 802/858/16-а про зобов'язання державного виконавця Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Бондаренка Олександра Сергійовича надати відповідь на звернення від 22.02.2016 року (а. с. 37).

Відповідно з повідомленням Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 06.09.2016 рішення суду виконано, а саме 09.08.2016 року боржником на вказане письмове звернення від 22.02.2016 направлено відповідь рекомендованим листом (40).

На підставі вищезазначеного, 07 листопада 2016 року постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у м.Києві Магди С.Г. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №802/858/16-а.

Разом з тим, обґрунтовуючи протиправність дій державного виконавця позивач вказує на те, що спірні правовідносини повинні регулюватись Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 21.07.2016 по справі № 802/858/16-а. В той же час, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження застосовано норми Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, що суперечить приписам ст. 58 Конституції України.

Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Станом на час відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №802/858/16-а, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 21.07.2016, діяв Закон України "Про виконавче провадження" №606-ХІV від 21.04.1999 (далі - Закон №606-ХІV).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 11 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 17 вказаного Закону визначений перелік виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Так, згідно з п. 1 ч. 2 вказаної статті відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

За приписами статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

В свою чергу, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження діяв відповідно до ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016 року.

Суд звертає увагу, що з 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016, згідно з яким Закон України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21.04.1999 втратив чинність.

Разом з тим, на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №802/858/16-а, умови та порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку були врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21.04.1999.

Статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 6 названого Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була прийнята в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV, а тому усі подальші дії мали б також вчинятись у відповідності до цього Закону. Тому, прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження від 07 листопада 2016 року ВП№51996109 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В контексті зазначеного, суд вважає, що дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у м.Києві Магди С.Г. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №51996109 від 07.11.2016 року є протиправними.

Отже, суд, встановивши протиправність дій заступника начальника відділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у м.Києві Магди С.Г. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №51996109 від 07.11.2016 року, вважає за необхідне визнати прийняту постанову про закінчення виконавчого провадження від 07 листопада 2016 року ВП№51996109 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В контексті вищезазначеного, суд вважає, що доказів, які б спростовували позовні вимоги, суду надано не було, відтак адміністративний позов слідує задовольнити повністю.

Враховуючи відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№ 51996109 від 07.11.2016 року.

Визнати протиправними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м.Києві Магди Світлани Григорівни щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№ 51996109 від 07.11.2016 року.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна