Справа № 711/7586/16-а
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 711/7586/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Дунаєв С.О. Суддя-доповідач: Кузьмишина О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача - адвокат Постригань Т.Л. - звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому зазначила, що позивач уклав із ПАТ «АКБ «Капітал» (далі - Банк) договір депозитного вкладу, по закінченню строку дії якого грошовий вклад не був повернутий позивачеві. З 20.07.2015 року почато процедуру ліквідації Банку. В процесі проведення ліквідаційних процедур відповідачем було складено Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте позивача до цього реєстру не включено. Невнесення відомостей про позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду, позбавляє позивача можливості повернути його кошти. Тому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «АКБ «Капітал», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та зобов'язати відповідача подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АКБ «Капітал» за рахунок Фонду.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу про скасування незаконної, на його думку, постанови суду першої інстанції та просить постановити нову про задоволення позову в повному обсязі. При цьому посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 28.02.2013 року позивач уклав із банком договір строкового банківського вкладу №3/03/ВФЛ/0578 за яким Банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 15000 доларів США на строк з 28.02.2013 року до 28.03.2013 року (а.с.7-8).

Протягом 2015 року позивач звертався до Банку з вимогою надати йому копію або дублікат касового документу, який підтверджує видачу йому готівкових коштів з вкладного рахунку (а.с.13-15).

На що Банком повідомлено позивача про те, що ним отримано такий документ під час проведення операції по видачі готівки. При цьому Банк зазначаючи, що позивачем отримано кошти з його вкладного рахунку, не надано позивачеві копії касового документу про видачу грошових коштів та виписки про рух коштів, що підтверджується листами Банку (а.с.10, 63).

На підставі заяви позивача від 17.08.2015 року Черкаським відділом поліції ГУ НП в Черкаській області розпочато кримінальне провадження №0002657, яке до теперішнього часу не звершене (а.с.32).

Правління Національного Банку України 29.10.2015 року прийняло постанову №753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал». На підставі цієї постанови виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 29.10.2015р. №195 «Про початок ліквідації ПАТ «АКБ «Капітал» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато ліквідацію Банку з 30.10.2015 року по 29.10.2017 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду №196 від 02.11.2015 року уповноваженою особою Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «АКБ «Капітал», визначено Щадних О.Л. з 02.11.2015 року.

26 листопада 2015 року в газеті «Голос України» №222 (6226) опубліковано оголошення про ліквідацію Банку.

Зазначені відомості про ліквідацію Банку доступні на офіційному інтернет-сайті Фонду за посиланням http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/131-pat-akb-kapital і є загальновідомими, а відтак на підставі ч.2 ст.72 КАС не потребують доказування.

Листом Фонду від 12.06.2016 року повідомлено позивачеві, що відомості про його банківський рахунок в Банку не передано до Фонду для вирішення питання про відшкодування вкладу, що свідчить про те, що він не включений до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду. Для вирішення всіх питань рекомендовано звернутись до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку (а.с.9).

Листом відповідача від 29.06.2016 року повідомлено позивача про те, що на теперішній час у Банку відсутні будь-які відомості про банківський рахунок НОМЕР_1, на якому мали обраховуватись кошти за договором банківського вкладу №3/03/ВФЛ/0578 від 28.02.2013 року. При цьому відповідач послався на: 1) факт затоплення приміщення архіву Київської філії Банку, що мало місце 17.10.2013 року, внаслідок чого було знищено оригінал справи з юридичного оформлення депозитного рахунку НОМЕР_1 (що підтверджується актом комісії Київської філії Банку про інвентаризацію архівних документів від 29.10.2013 року, про що було повідомлено органи НБУ); 2) залиття серверної 14.02.2014 року, внаслідок чого було пошкоджено диск, який містив бази даних і інформацію за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року (що підтверджується актом комісії ТОВ «Кийградсервіс» від 28.02.2014 року; 3) вилучення 30.04.2012 року правоохоронними органами серверного обладнання Банку, на якому зберігалась інформація, в т.ч. і про рахунок НОМЕР_1 (що підтверджується протоколом обшуку від 30.04.2014 року за результатами слідчих дій в межах кримінального провадження №0000217) (а.с.11, 44, 45-47).

На теперішній час кримінальне провадження №0000217 від 03.04.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.224 КК України, згідно облікових даних ГУ НП в Донецькій області 29.05.2014 року передано до Міністерства доходів і зборів України, проте відомості про місцезнаходження речових доказів (в тому числі вилучений під час обшуку 30.04.2014 року сервер Банку) невідомо, оскільки вся вхідна і вихідна документація канцелярії ГУМВС України в Донецькій області залишилась на тимчасово непідконтрольній органам влади території Донецької області (а.с.72-73).

За таких обставин, позивач вважає неправомірними дії відповідача, щодо не включення його до реєстру вкладників банку. Які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, а тому звернувся до суду з зазначеним позовом.

.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України №4452-VI від 23.02.2012 року «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Приписами п.17 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно ч.2 ст.3 Закону №4452-VI Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Статтею 47 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Так, положеннями ст.27 Закону №4452-VI визначено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Отже, уповноважена особа Фонду при складанні переліку рахунків вкладників та визначенні сум, які підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду, виступає як спеціальний суб'єкт, якому делеговані функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. За таких обставин заявлені позивачем вимоги з огляду на положення п.1 ч.2 ст.17 КАС підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами регулюється відповідним Положенням, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 року №14.

Так, згідно положень п.1 розділу ІІ Положення визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, розпочинається з формування та передачі банком до Фонду баз даних про вкладників, які формуються відповідно до Правил формування та ведення баз даних про вкладників, затверджених рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.07.2012 року №3. Аналіз змісту норм Положення та Правил свідчить, що відсутність відповідних відомостей про рух коштів на рахунках вкладника в наявних у банку базах даних (а відтак і відсутність відповідних баз даних про вкладників) унеможливлює внесення відомостей про таких осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду.

Встановлено, що на момент прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, в банку була відсутня інформація стосовно банківського рахунку НОМЕР_1 з причин знищення письмових документів і вилучення слідчим СУ ГУМВС України в Донецькій області серверного обладнання, на якому зберігались електронні бази даних про рахунок. Зазначені події відбулись за півтора роки до того, як було розпочато процедуру ліквідації банку, що підтверджується листом банку від 04.06.2015 року, протоколом обшуку від 30.04.2014 року, листом відповідача від 29.06.2016 року (а.с.10, 11, 45-47).

Укладений між банком та позивачем договір строкового банківського вкладу №3/03/ВФЛ/0578 від 28.02.2013 року мав строковий характер і укладався на період з 28.02.2013 року до 28.03.2013 року.

Позивач за умовами договору мав витребувати вклад в банку 28.03.2013 року, однак не зробив цього.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що сам по собі договір, в якому закріплена умова пролонгації його дії (п.1.5 Договору), не є належним доказом підтвердження продовження строку його дії.

Таким чином, вимога позивача про наявність невиконаного банком зобов'язання за договором є оспорюваною.

Крім того, позивач підтвердив, що банк ще з весни 2014 року заперечував наявність зобов'язання з повернення депозитного вкладу на підставі Договору, посилаючись на отримання коштів з даного вкладу позивачем. Зазначені обставини обумовили звернення позивача до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, вчинений працівниками Банку із привласнення грошових коштів позивача. Кримінальне провадження до даному факту не закінчене.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, вказані обставини свідчать про наявність цивільно-правового спору між банком та позивачем щодо виконання зобов'язань банком за укладеним сторонами договором. З урахуванням наданих позивачем суду доказів, вбачається, що вимога позивача, як вкладника, до банку не є безспірною, а відтак має бути підтверджена у встановленому законом порядку шляхом позасудового врегулювання або судового вирішення спору між позивачем та банком, який з огляду на цивільно-правовий характер відносин підлягає розгляду в поряду цивільного судочинства.

ОСОБА_3 з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду, якій делеговані повноваження з ліквідації банку. Підставою позову є бездіяльність відповідача, яка полягає у неправомірному, на думку позивача, невнесенні до переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду, відомостей про позивача. При цьому свою позицію позивач обґрунтовує наявністю в нього права вимоги до банку.

З огляду на характер вимог, підставу позову та зміст бездіяльності відповідача, яка оскаржується, суд вважає, що справа підлягає до розгляду в поряду адміністративного судочинства.

Враховуючи, що вимога позивача до банку, яка ґрунтується на зобов'язанні з належного виконання умов договору банківського вкладу №3/03/ВФЛ/0578 від 28.02.2013 року, не підтверджена належними доказами, то позовні вимоги, заявлені в цьому адміністративному позові є необґрунтованими.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2016 року залишити без змін.

Дана ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.