Справа № 820/3903/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 листопада 2016 р. № 820/3903/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тітова О.М.,

за участі

секретаря судового засідання Костіної А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача 1- Бабанський - ОСОБА_2,

представників відповідача 2 - ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Харківській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_5, звернувся до Харківського окружного адміністративаного суду із позовом до Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області та ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Харківський області, третя особа - ОСОБА_7, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 07 липня 2016 року № 254-VІІ «Про скасування рішення LI сесії Савинської селищної ради VI скликання від 25 березня 2015 року № 734-VІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель запасу комунальної власності Савинської селищної ради гр. ОСОБА_5»; визнати незаконним та скасувати рішення Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 07 липня 2016 року № 255-VІІ «Про резервування земельної ділянки площею 54,8162 га із земель запасу комунальної власності Савинської селищної ради в с. Довгалівка учасникам АТО для надання у власність для ведення особистого селянського господарства»; зобовязати ОСОБА_6 управління Держгеокадасту у Харківській області вилучити зі свого офіційного сайту інформацію про резервування земельної ділянки площею 54.8162 га із земель запасу комунальної власності Савинської селищної рий в с. Довгалівка учасникам АТО для надання у власність для ведення особистого селянського господарства.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 15 березня 2015 року № 734-VІ надано ОСОБА_5 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель запасу комунальної власності Савинської селищної ради (землі сільськогосподарського призначення рілля) орієнтовною площею 61,2 га, з метою отримання земельної ділянки в користування на умовах оренди. 07 липня 2016 року Відповідач-1 рішенням № 254-VII скасував рішення від 25 березня 2015 року № 734-VI, також було прийнято рішення № 255-VII «Про резервування земельної ділянки площею 54,8162 га із земель запасу комунальної власності Савинської селищної ради в с. Довгалівка учасникам АТО для надання у власність для ведення особистого селянського господарства». Крім того, на думку позивача ОСОБА_6 управлінням Держгеокадасту у Харківській області було оприлюднено інформацію про резервування земельної ділянки площею 54.8162 га із земель запасу комунальної власності Савинської селищної рий в с. Довгалівка учасникам АТО для надання у власність для ведення особистого селянського господарства.

Вважаючи такі рішення та дії відповідачів такими, що прийняті в супереч чинного законодавства, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів проти позовних вимог заперечували та просили залишити адміністративний позов без задоволення.

Представник третьої особи позов підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судовим розглядом було встановлено, що рішенням Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 15 березня 2015 року № 734-VІ надано ОСОБА_5 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель запасу комунальної власності Савинської селищної ради (землі сільськогосподарського призначення рілля) орієнтовною площею 61,2 га, з метою отримання земельної ділянки в користування на умовах оренди. Рішенням встановлено термін його дії - до 25.03.2016.

18 лютого 2016 року Відповідач-1 рішенням № 129-VIІ вніс зміни до рішення від 25 березня 2015 року № 734-УІ, яким виключив з зазначеного рішення положення щодо строку його дії, чим привів його до відповідності вимогам статті 22 Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції - «чинній на час прийняття рішення) для отримання (придбання) у власність або в оренд) земельної ділянки державної власності з мстою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Зді отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державна адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають в місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам ОСОБА_8 у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

07 липня 2016 року Відповідач-1 рішенням № 254-VII скасував рішення від 25 березня 2015 року № 734-VI.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 07 липня 2016 року № 254-VІІ «Про скасування рішення LI сесії Савинської селищної ради VI скликання від 25 березня 2015 року № 734-VІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель запасу комунальної власності Савинської селищної ради гр. ОСОБА_5» суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу Адміністративного судочинства України надалі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право масності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку дальність, яка не заборонена законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Статгя 43 Конституції України встановлює, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку погоджується.

Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок. що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування живо з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладання договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Статтею 123 Земельного кодексу України визначено порядок передачі у користування оренду) земельних ділянок державної або комунальної власності. Частинами 2 - 4 цієї статті визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, і визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної, ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору.

Суд зазначає, що відповідачам-1 при прийнятті оскаржуваного рішення не зазначено жодної з визначених Законами України підстав для його скасування.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 надано офіційне тлумачення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в ОСОБА_8" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни, відповідно до якого ці норми необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в ОСОБА_8» відносить до компетенції рад, зокрема, скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень (пункт 15), та вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (пункт 34). Повноважень щодо скасування власних рішень, якими надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, вищезазначеними законами органам місцевого самоврядування не надає.

У спірному рішенні Відповідач-1 як на правову підставу прийняття рішення послався на норму пункту 15 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в ОСОБА_8», але, як було зазначено вище, ця норма надає право щодо скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам та іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в ОСОБА_8» рада межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів загального складу ради, воно набирає чинності. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до статті 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і залежних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст норм Конвенції та їх розуміння для практичного застосування відбувається через тлумачення положень Конвенції і протоколів до неї. При цьому повноваження тлумачити норми Конвенції має виключно Європейський суд з прав людини, здійснюючи повноваження через судові рішення (ст. 32 Конвенції), які в свою чергу: є обов'язковими щодо розуміння Конвенції не лише для сторін у справі, а й для інших учасниць Ради Європи (хоч би вони й ратифікували Конвенцію пізніше, ніж було те відповідне рішення); за своїм змістом є прецедентними.

Висновки Європейського суду з прав людини у рішеннях по справам «Федоренко України» та «Стретч проти Сполученого Королівства» полягають в тому, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для повернення спірного майна державі в порушення права власності набувачів, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки осіб, яким майно було передано.

Відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції про прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості використання права власності.

Майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та раховане очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Наявність порушень з боку органу публічної влади при складанні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна особи, яка жодних порушень не вчинила.

Таким чином відповідно до позиції Європейського суду «позбавлення майна згідно із другою нормою може бути виправданим тільки якщо доведена, крім іншого, наявність інтересів суспільства» та «умов, передбачених законом». Більше того, будь-яке втручання у володіння майном повинно задовольняти принцип пропорційності.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 07 липня 2016 року № 255-VІІ «Про резервування земельної ділянки площею 54,8162 га із земель запасу комунальної власності Савинської селищної ради в с. Довгалівка учасникам АТО для надання у власність для ведення особистого селянського господарства» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

07 липня 2016 року Відповідачем-1 було прийнято рішення № 255-VII «Про резервування земельної ділянки площею 54,8162 га із земель запасу комунальної власності Савинської селищної ради в с. Довгалівка учасникам АТО для надання у власність для ведення особистого селянського господарства».

Судом встановлено, що у мотивувальній частині рішення зазначено доручення Голови Держгеокадастру України Мартинюка. М.П. щодо актуалізації інформації про зарезервовані земельні ділянки для передачи у власність учасникам АТО.

Відповідно до Розпорядження Кабінету міністрів України від 19.08.2015 року №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками», Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру і обласним та Київській міській державним адміністраціям за участю органів місцевого самоврядування визначити протягом місяця на території відповідної області та м. Києва земельні ділянки для відведення учасникам антитерористичної операції та сімям загиблих учасників антитерористичної операції.

Також зазначеним розпорядженням рекомендовано органам місцевого самоврядування: розміщувати на власних офіційних веб-сайтах інформацію про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам антитерористичної операції та сімям загиблих учасників антитерористичної операції; розглядати в першочерговому порядку звернення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок; надавати в десятиденний строк після подання учасниками антитерористичної операції або членами сімей загиблих учасників антитерористичної операції заяв про надання їм земельних ділянок відповідну інформацію Державній службі у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції.

Крім того суд зауважує, що доручень щодо резервування органами місцевого самоврядування земельних ділянок для надання учасникам АТО для ведення особистого селянського господарства зазначене Розпорядження не містить.

Повноваження селищних рад у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України, до них належать: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних сіл. селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами або юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл. міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Інших способів реалізації Відповідачем-1 повноважень у галузі земельних відносин (у числі - щодо резервування земельних ділянок для певних категорій громадян) законодавством не передбачено.

Щодо позовної вимоги про зобовязання ОСОБА_6 управління Держгеокадасту у Харківській області вилучити зі свого офіційного сайту інформацію про резервування земельної ділянки площею 54.8162 га із земель запасу комунальної власності Савинської селищної ради в с. Довгалівка учасникам АТО для надання у власність для ведення особистого селянського господарства суд зазначає наступне.

Вищезаначеним розпорядженням Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 р. № 898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» регламентуються правовідносини щодо забезпечення реалізації прав учасників АТО на у власність земельних ділянок.

Цим розпорядженням Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру, та Київській міській державним адміністраціям доручено забезпечити розміщення на власних офіційних веб-сайтах інформації про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Як вбачається з доповідної записки провідного спеціаліста Сектору взаємодій зі ЗМІ та громадськістю ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Харківський області від 29.11.2016 року, яка була надана Відповідачем-2 до суду, станом на 20.07.2016 року на офіційному сайті ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Харківський області інформація про перебування земельної ділянки площею 54,8162 га, розташованої на території Савинської селищної ради у реєстрі земельних ділянок, зарезервованих для передачі учасникам АТО по Харківський області станом на 01.03.2016 року, не була опублікована.

Доказів зворотнього позивачем ані од позовної заяви, ані в пояснення в судовому засіданні надано не було.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають я необґрунтовані.

Суд зазначає, що частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

А згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, відповідачем не надано суду доказів правомірності своїх дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині скасуванні рішень Відповідача-1 є документально та нормативно обґрунтованими, законними, правомірними, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 160 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Харківській області про скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 07 липня 2016 року № 254-VII Про скасування рішення LI сесії Савинської селищної ради VI скликання від 25 березня 2015 року № 734-VI Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель запасу комунальної власності Савинської селищної ради гр. ОСОБА_5.

Визнати незаконним та скасувати рішення Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 07 липня 2016 року № 255-VІІ Про резервування земельної ділянки площею 54,8162 га із земель запасу комунальної власності Савинської селищної ради в с. Довгалівка учасникам АТО для надання у власність для ведення особистого селянського господарства.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 05.12.2016.

Суддя Тітов О.М.