Справа № 826/10440/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.,В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «ВІТАМІНИ» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ВІТАМІНИ» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просило суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості від 17.02.2016 року № 100000011/2016/000011/1, а також картку відмови у прийнятті митної декларації № 100260003/2016/00013 від 17.02.2016 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідачем, Київською міською митницею Державної фіскальної служби України, подано апеляційну скаргу, у якій контролюючий орган просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо неправомірності прийняття оскаржуваного рішення та, відповідно картки відмови, оскільки, на думку скаржника, надані декларантом відомості не підтверджені документально, не визначені кількісно і достовірно, відсутня така складова мит нової вартості товару як страхування, необхідна для її обчислення, що є порушенням ч. 2 ст. 58 Кодексу в частині умов щодо застосування основного методу.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що зі змісту оскаржуваного рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів випливає, що воно не містить наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; та не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 07.05.2013 року між ПАТ «ВІТАМІНИ» - Покупець та АТ «Софарма» (Болгарія) - Продавець укладено договір №292, відповідно до п.1.1. якого продавець продає, а Покупець купує лікарські препарати і вироби медичного призначення, які надалі іменуються Товар, найменування, кількість і ціна якого вказана в Генеральній специфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п.2.1. Договору №292 поставка Товару здійснюється на умовах СІР Київ України (Інкотерм 2010) або СІР Умань Україна (Інкотермс 2010) згідно адреси, вказаної у транспортних документах. В випадку прямої поставки із Болгарії на адресу Покупця, поставка здійснюється при замовленні Покупцем повної машини Товару (33 паллетомісця).

Відповідно до п. 2.3. Договору №292 Повідомлення про готовність Товару, Продавець надає Покупцеві копію інвойсу, упаковочного листа для підтвердження найменувань, партій, ціни і кількості Товару, що поставляється, а також, після підтвердження, проформу-інвойс на оплату товару.

Також, у п. 2.5. Договору №292 зазначено, що для виконання митних процедур Продавець разом з товаром повинен надати:

- оригінал і копію інвойсу;

- оригінал упаковочного листа;

- сертифікат якості (протокол аналізу);

- сертифікат походження товару (оригінал).

ПАТ «ВІТАМІНИ» згідно митної декларації 100260003/2016/221778 від 15.02.2016 року здійснено декларування ввезеного на митну територію України товару, а саме - лікарського засобу Табекс у формі in-bulk.

При цьому митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору (основним методом).

Вказаний товар ввезено позивачем на підставі Договору № 292 від 07.05.2013 року, укладеного між АО «СОФАРМА» (Болгарія) (продавець) та ПАТ «ВІТАМІНИ» (Україна) (покупець).

На підтвердження заявленої митної вартості позивач надав копії наступних документів:

- Міжнародна автомобільна накладна CMR № 14 від 12.02.16;

- Інвойс № від 11.02.16;

- Контракт № 292 від 07.05.13;

- Додаткова угода б/н від 27.04.15 до контракту № 292 від 07.05.13;

- Додаткова угода б/н від 01.01.14 до контракту № 292 від 07.05.13;

- Додаткова угода б/н від26.10.15 до контракту № 292 від 07.05.13;

- Додаткова угода б/н від 30.12.15 до контракту № 292 від 07.05.13;

- Реєстраційне посвідчення на J13 №UА/13201/01/01 від 19.08.14;

- Реєстраційне посвідчення на J13 №UA/2537/01/01 від 19.08.14;

- Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR1 № від 12.02.16;

- Копія митної декларації країни відправлення №MRN:16BG005807AA093453 від 12.02.16;

- Сертифікат якості №976/04.12.2015;

- Прайс-лист на продукцію AO «Софарма»;

- Страховий поліс №18 від 12.02.16;

- Копія митної декларації 100260003/2016;

- Висновок експертизи ТПП від 23.05.2016 року;

- Копія методів контролю лікарського засобу Табекс;

- Калькуляція витрат імпортера на контроль та виробництво готового лікарського засобу Табекс з лікарського засобу Табекс in-bulk;

- Калькуляції витрат експортера на виробництво готового лікарського засобу Табекс та лікарського засобу Табекс in-bulk;

- Копія платіжного доручення на оплату поставленого товару.

Київською міською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 17.02.2016 року №№ 100000011/2016/000011/1, у зв'язку з тим, що декларантом не надано страховий поліс та висновок уповноважено органу щодо вартісних характеристик товару відповідно до пункту 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України, які б підтверджували витрати на страхування даної поставки товару.

Товар був випущений у обіг 22.03.2016 року згідно декларації 100250008/2016/222578 на підставі ст. 55 МК України. Скориставшись правом, наданим декларантові ч. 8 ст. 55 МКУ позивач 31.05.2016 року звернувся до відповідача з клопотанням про скасування оскаржуваного рішення. До клопотання було додано:

- Міжнародна автомобільна накладна СМИ. №14 від 12.02.16

- Інвойс № від 11.02.16

- Контракт № 292 від 07.05.13

- Додаткова угода б/н від 27.04.15 до контракту № 292 від 07.05.13

- Додаткова угода б/н від 01.01.14 до контракту № 292 від 07.05.13

- Додаткова угода б/н від26.10.15 до контракту № 292 від 07.05.13

- Додаткова угода б/н від 30.12.15 до контракту № 292 від 07.05.13

- Реєстраційне посвідчення на ЛЗ №ІІА/13201/01/01 від 19.08.14 ."- Реєстраційне посвідчення на ЛЗ №ІІА/2537/01/01 від 19.08.14

- Сертифікат з перевезення (походження) товару форми ЕІЖІ № від

12.02.16

- Копія митної декларації країни відправлення №МКМ:16ЕЮ005807АА093453 від 12.02.2016 року;

- Сертифікат якості №976/04.12.2015 року;

- Прайс-лист на продукцію АТ «Софарма»;

- Страховий поліс №18 від 12.02.2016;

- Копія митної декларації 100260003/2016.

- Висновок експертизи ТПП від 23.05.2016 року.

- Копія методів контролю лікарського засобу Табекс.

- Калькуляція витрат імпортера на контроль та виробництво готового лікарського засобу Табекс з лікарського засобу Табекс in-bulk.

- Калькуляції витрат експортера на виробництво готового лікарського засобу Табекс та лікарського засобу Табекс in-bulk.

- Копія платіжного доручення на оплату поставленого товару.

Листом від 07.06.2012 року відповідач відмовив у скасуванні оскаржуваного рішення.

Встановивши обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції переходить до визначення правового регулювання спірних правовідносин та оцінки доказів.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54 кодексу).

З системного аналізу статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 року по справі № 21-270а13, який в силу ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-2 КАС є обов'язковим для врахування при вирішенні даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення декларантом було надано всі необхідні документи, однак, при прийнятті оскаржуваного рішення Київська міська митниця ДФС зазначила, що договір та інвойс передбачають різні строки оплати, з умов контракту неможливо встановити - чи включене страхування до ціни товару, при порівнянні оцінюваного товару з ідентичним товаром встановлене заниження вартості оцінюваного товару у три рази, надана позивачем калькуляція на виготовлення готового лікарського засобу (у коробках по 5 блістерів) не пояснює причини різниці у ціні, оскільки не підлягає обчисленню (не зазначено причин скорочення витрат).

Однак, колегія суддів зазначає, що такі висновки митного органу не є обґрунтованими, оскільки: по-перше, щодо посилань на те, що договір та інвойс передбачають різні строки оплати, колегія суддів зазначає, що така розбіжність не стосується вартості товару, а лише строків розрахунку, отже, вона не може бути витлумачена як підстава для відхилення контрактної вартості товару, тим більше, що відповідно до додаткової угоди від 01.01.2014 року, строк оплати, зазначений в інвойсі повністю відповідає умовам договору; по-друге, твердження про те, що з умов контракту неможливо встановити - чи включене страхування до ціни товару, спростовуються тим, що відповідач посилається на умови контракту, якими передбачена поставка на умовах СІР, тобто обов'язок страхування покладається на постачальника, та вартість такого страхування включено до ціни товару; по-третє, критично розцінюються і посилання на те, що при порівнянні оцінюваного товару з ідентичним товаром встановлене заниження вартості оцінюваного товару у три рази, оскільки порівняння відбувалося не з ідентичним або аналогічним товаром, а зі схожим товаром - готовим лікарським засобом Табекс, розфасованим у коробки по 5 блістерів по 20 таблеток, колегія суддів звертає увагу, що імпортований за митною декларацією від 15.02.2016 року препарат Табес у формі in-bulk не дозволений до продажу споживачам, а є проміжним продуктом, який вимагає застосування окремих виробничих процесів аби набути форми дозволеної до продажу, відповідно Товар та лікарський засіб з яким здійснювалося порівняння є різними препаратами; по-четверте, твердження щодо того, що надана позивачем калькуляція на виготовлення готового лікарського засобу (у коробках по 5 блістерів) не пояснює причини різниці у ціні, оскільки не підлягає обчисленню (не зазначено причин скорочення витрат), не відповідає дійсності, адже з калькуляції вбачається вартість кожного з технологічних процесів, отже, виключення з виробничого процесу пакування та маркування - ї є причиною скорочення витрат.

Також, після того, як Позивачем було надано додаткові документи (31.05.2016 року), Відповідач зазначив, що страховий поліс не підписаний та не містить відбитку печатки, що «не відповідає загальносвітовій практиці складання документів, що несуть юридичну силу», висновок експерта не містить дослідження кон'юнктури ринку, платіжне доручення не містить посилання щодо оплати саме оцінюваного товару.

Проте, суд апеляційної інстанції зауважує, що дані порушення, зазначені митним органом, не підтверджується чинним законодавством та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що митний орган зазначає, що відповідно до контракту, постачання товару відбувається на умовах СІР, м. Київ, м. Умань, що передбачає страхування, а страхові документи, а також документи, що містять відомості про страхування товару декларантом не надано, проте відповідно до правил ІНКОТЕРМС, умови постачання СІР передбачають, що продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані із перевезенням товару до названого пункту призначення. Також, на продавця за умовами СІР покладається обов'язок по забезпеченню страхування від ризиків втрати й ушкодження товару під час перевезення.

За таких умов, інші транспортні документи (крім CMR, яка була представлена для митного контролю) та страхові документи не можуть знаходитись у володінні позивача.

Частинами 1, 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно частини 5 статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

В той же час, із сукупного правого аналізу положень ч. 3, ч.4 ст. 53, п 4 ч. 1, ч.2 та ч. 13 ст.58 Митного кодексу України є очевидним те, що чинним законом чітко встановлено умову, за наявності якої у контролюючого органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, прийняття рішення про коригування митної вартості та відмову у митному оформленні за обраним декларантом чи його представником першим (основним) методом визначення митної вартості. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної митної вартості товарів. Зокрема, в своєму листі N10441/7/99-99-10-03-01-17 від 07.05.2014 року «Щодо судових спорів стосовно визначення (коригування) митної вартості товарів» Міністерство доходів і зборів відзначає:

«сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митниці зобов'язані довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару

Приписи ч. 3 та 4 ст. 53 та ч. 2 ст.58 МК України зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган Міндоходів повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.»

Аналогічна позиція Вищого адміністративного суду України, міститься в ухвалі від 27 березня 2014 року по справі № К/800/5976/14.

Як уже зазначалося, Позивачем митна вартість була визначена за ціною договору, тоді як тин тим органом був застосований резервний 6 (шостий метод).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов'язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 ст. 58 МК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року №599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості (далі - ДМВ), яка використовується:

- декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

- митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних правил, ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ «Для відміток митного органу». На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до пункту 2.3 Правил, при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої ст. 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (пункти 2.4, 2.5 Правил). Також, слід зазначити, що позивачем надано під час митного оформлення довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам та розрахунок ціни (калькуляцію).

Колегія суддів звертає увагу, що з аналізу рішення про коригування митної вартості товару №/2016/000011/1 від 17 лютого 2016 року, прийнято на тій підставі, що визначена митницею митна вартість товару ґрунтується на вартості різних товарів, оскільки, застосовуючи резервний метод визначення митної вартості, відповідач порушив приписи ч. 2 ст. 64 МКУ, так як відповідач оцінив товар у розмірі 154, 54 Євро за один кг товару, при цьому, в якості орієнтиру для порівняння відповідач використав товар, ввезений за митною декларацією віл 1 5.10.2015 року/№ 100260003/2015/184194, а саме - готовий лікарський засіб Табес, призначений для продажу споживачеві, тоді як в даному випадку завозився напівфабрикат, не призначений для продажу споживачеві, також контролюючий орган зазначив, що надані Позивачем документи є недостатніми.

З наведених підстав, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів не містить наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; та не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, крім того, наявність недоліків у наданих позивачем документах спростовується матеріалами справи.

Митним органом не надано достатніх доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації щодо заявленої ціни на товар, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товару.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 17 січня 2017 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.