Справа № 320/5385/16-а
Суддя: Бахаєв І. М.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.01.2017
Справа № 320/5385/16-а
Провадження № 2а/320/4/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«10» січня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Бахаєва І.М.

при секретарі Фурсовій Л.І.

за участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

представників позивачів адвокатів ОСОБА_7, ОСОБА_8

третьої особи ОСОБА_9

розглянувши відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі адміністративну справу, відкриту за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_6, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_5, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38 до Мелітопольської міської ради, Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_9, ОСОБА_39, ОСОБА_40 про скасування рішення про реєстрацію та припинення громадської організації шляхом ліквідації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять Скасувати рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 85/1 від 10.04.2003року про реєстрацію ГО «Добробут» та припинити громадську організацію шляхом ліквідації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.04.2003 року зареєстрована у виконавчому комітеті Мелітопольської міської ради рішенням № 85/1 від 10.04.2003 року, зі статусом юридичної особи Громадська організація «Добробут».

При постановленні рішення виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради допущені порушення діючого на той час Закону України «Про обєднання громадян» від 16 червня 1992 року, а саме ст. 15 вказаного Закону: «Заява про реєстрацію місцевої громадської організації розглядається у триденний строк з дня надходження документів». Отже, установчі збори, на яких вирішувалось питання про створення громадської організації «Добробут» та затвердження статуту вказаної організації, були скликані 22 лютого 2003 року (протокол установчих зборів від 22.02.2003 року). 27 лютого 2003 року до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради засновниками ГО «Добробут», ОСОБА_40, ОСОБА_39. та ОСОБА_9 було подано заяву про реєстрацію організації з доданими необхідними документами, включаючи протокол установчих зборів та проект статуту.

Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради в порушення вказаного вище закону, не тільки порушив строки постановлення рішення про реєстрацію, постановивши вказане рішення лише 10 квітня 2003 року, порушивши вимоги закону в триденний строк, але в тексті самого рішення, вказуючи, що мешканці гуртожитку №23 по вул. Г. Сталінграду у м. Мелітополі, створюють ГО «Добробут» для сприяння впровадженню заходів, спрямованих на втілення конституційного права на житло, не перевірив детально протокол установчих зборів, на яких взагалі не ставилось питання про членство в організації, та до протоколу не було додано списків членів організації. Таким, чином громадська організація «Добробут» була зареєстрована при наявності лише трьох членів організації, вони ж і засновники.

Через незаконні дії та не коректну роботу колишнього голови ГО «Добробут» ОСОБА_9 виникло безліч судових спорів, в процесі яких було виявлено порушення норм діючого законодавства відносно реєстрації самої ГО «Добробут».

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за № 2-640/12, від 02 березня 2012 року, встановлено вказаний вище факт, тобто при проведенні установчих зборів (протокол №1 від 22лютого 2003 року) питання про прийняття членів до ГО «Добробут» не ставилось та таким чином, як додаток до протоколу № 1 не надані реєстратору списки членів ГО «Добробут» оформлені належним чином у відповідності до вимог чинного законодавства. Належним чином на підставі Закону України «Про обєднання громадян» та «Положення про порядок легалізації обєднань громадян» затвердженого постановою КМУ № 140 від 26.02.1993 року, оформлено заяву засновників ГО «Добробут», які і є членами вказаної організації, тобто їх три: ОСОБА_9, ОСОБА_39 та ОСОБА_40, інші мешканці будівлі по вул. Г. Сталінграду, 23 не є членами вказаної організації, бо не можуть надати належних доказів їх членства у ГО «Добробут», за виключенням ОСОБА_9, бо їх не існує, також вони не є власниками приміщень у будівлі гуртожитку по вул. Г. Сталінграду,23 у м. Мелітополі власником є ГО «Добробут»,(тобто юридична особа) згідно зі свідоцтвом про право власності…».

Згідно п.п. 4.2, 4.3, 4.5,4.7, Статуту ГО «Добробут», членство в організації є індивідуальним, фіксованим; прийняття в члени організації здійснюється на підставі рішення установчих зборів; після установчих зборів прийом у члени організації припиняється. Статут громадської організації «Добробут», затверджено Установчими зборами, протокол № 1 від 22.02. 2003 року, з 22.02.2003 року змін до статуту не вносилося, зареєстрованого Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради рішенням № 85/1 від 10.04.2003року, свідоцтво № 4 від 11.04.2003року.

Таким чином допущення грубих помилок та не дотримання чинного законодавства при реєстрації ГО « Добробут», порушило їх право на членство в ГО «Добробут», через що стало неможливим придбання у власність перебудоване за свої кошти житло.

В судовому засіданні позивачі та їх представники повністю підтримали свої позовні вимоги та пояснили, що у відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України, строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шість місяців та обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вони дізнались про відсутність списків членів ГО «Добробут» при реєстрації вказаної організації у травні 2016 року, лише після того, як ознайомились з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_9 та заступника голови ОСОБА_41 до Мелітопольської міської ради, виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, ОСОБА_2 та 37 осіб, які встигли приватизувати свої перебудовані за власні кошти квартири. Про визнання не чинним та скасування свідоцтв про право власності від 24.07.2008 року, від 21.05.2015 року та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі цих свідоцтв. Цивільна справа № 320/2324/15-ц знаходиться у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду (суддя Редько О.В.) та коли почався розгляд справи по суті відомості про відсутність списків підтвердились, бо позивачі не надали до суду вказані списки. Щодо рішення виконкому про реєстрацію ГО «Добробут» від 10.04.2003 року, то про порушення триденного строку та як саме викладений текст рішення, нам стало відомо лише 16.08.2016 року після отримання на адвокатський запит копії вказаного рішення.

Таким чином, вони вважають, що строки передбачені ч. 2 ст. 99 КАС України ними не порушено.

Представники відповідачів до судового засідання не зявилися, надавши суду заяви про слухання справи за їх відсутності, та про визнання позовних вимог.

Представник третіх осіб по справі ОСОБА_9 позов не визнала, та пояснила, що ОСОБА_2 як голова ГО «Добробут» не має права подавати позов, бо рішеннями загальних зборів від 03.05.2012 року та 08.09.2014 року відповідно, ОСОБА_2 була виключена з членів організації та їй було заборонено діяти від імені організації. Факти членства в ГО «Добробут» доведені. Попередніми рішеннями судів різних інстанцій вже встановлена правомірність реєстрації ГО «Добробут». Крім того, позивачами пропущений строк звернення до суду з позовом, та надала до суду письмові заперечення.

Суд, дослідивши доводи позивачів, що викладені в позовній заяві, пояснення позивачів, їх представників, заяву відповідачів, заперечення представника третіх осіб, дослідивши інші матеріали справи, вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі визнали позов повністю.

У відповідності до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_42 та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до ОСОБА_42 та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені ОСОБА_42 та законами України.

4. У разі невідповідності нормативно-правового акта ОСОБА_42 України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

5. У разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта ОСОБА_42 України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

6. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

7. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

На час реєстрації ГО «Добробут» в Україні діяло наступне законодавство, на підставі якого державні органи та органи місцевого самоврядування проводили державну реєстрацію.

Стаття 19 ОСОБА_42 України передбачала, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах,відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_42 та законами України.

Стаття 36 ОСОБА_42 України передбачала, що громадяни України мають право на свободу об'єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Стаття 3 Закону України «Про об'єднання громадян» від 16 червня 1992 року (надалі Закону) передбачала, що громадською організацією є об'єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів.

Стаття 6 Закону, вказує,що об'єднання громадян створюються і діють на основі добровільності, рівноправності їх членів (учасників), самоврядування, законності та гласності. Вони вільні у виборі напрямів своєї діяльності. Обмеження діяльності об'єднань громадян може встановлюватись тільки ОСОБА_42 та законами України".

Стаття 9 Закону передбачає, що об'єднання громадян України утворюються і діють з всеукраїнським, місцевим та міжнародним статусом.

Стаття 13 Закону вказує, що об'єднання громадян діє на основі статуту або положення (далі - статутний документ):

Статутний документ об'єднання громадян повинен містити:

1) назву об'єднання громадян (повну, а також скорочену відповідно до частини третьої статті 121 цього Закону), його статус та юридичну адресу;

2) мету та завдання об'єднання громадян;

3) умови і порядок прийому в члени об'єднання громадян,вибуття з нього;

4) права і обов'язки членів (учасників) об'єднання;

5) порядок утворення і діяльності статутних органів об'єднання місцевих осередків та їх повноваження;

6) джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна об'єднання, порядок звітності, контролю, здійснення господарської та іншої комерційної діяльності, необхідної для виконання статутних завдань;

7) порядок внесення змін і доповнень до статутного документа об'єднання;

8) порядок припинення діяльності об'єднання і вирішення майнових питань, пов'язаних з його ліквідацією.

У статутному документі можуть бути передбачені інші положення, що стосуються особливостей створення і діяльності об'єднання громадян.

Статутний документ об'єднання громадян не повинен суперечити законодавству України.

Стаття 14 Закону вказує, що легалізація (офіційне визнання) об'єднань громадян є обов'язковою і здійснюється шляхом їх реєстрації або повідомлення про заснування. Діяльність об'єднань громадян, які не легалізовані або примусово розпущені за рішенням суду, є протизаконною.

У разі реєстрації об'єднання громадян набуває статусу юридичної особи.

Стаття 15 Закону передбачала, що для реєстрації об'єднань громадян його засновники подають заяву. До заяви додаються статут (положення), протокол установчого з'їзду (конференції) або загальних зборів, відомості про склад керівництва центральних статутних органів, дані про місцеві осередки, документи про сплату реєстраційного збору, крім випадків, коли громадська організація звільняється від сплати реєстраційного збору відповідно до законів України.

Стаття 16 Закону передбачала, що у реєстрації об'єднанню громадян може бути відмовлено, якщо його назва, статутний або інші документи, подані для реєстрації об'єднання, суперечать вимогам законодавства України.

Відповідно до ст. 27 Закону посадові особи легалізуючих органів об'єднань громадян та громадяни за порушення законодавства про об'єднання громадян несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Крім того, згідно ч.3 «Положення про порядок легалізації обєднань громадян» затвердженого постановою КМУ № 140 від 26.02.1993 року для реєстрації об'єднання громадян до реєструючого органу подається заява (додаток N 1), підписана не менш як трьома засновниками об'єднання громадян або їх повноваженими представниками.

До заяви додаються:

1) статут (положення) в двох примірниках;

2) протокол установчого з'їзду (конференції) або загальних зборів, які прийняли статут (положення);

3) відомості про склад керівництва центральних статутних органів (із зазначенням прізвища, імені, по батькові, року народження, місця постійного проживання, посади (заняття), місця роботи);

4) дані про наявність місцевих осередків (додаток N 2), підтверджені протоколами конференцій (зборів);

5) документ про сплату реєстраційного збору;

6) відомості про засновників об'єднання громадян або спілок об'єднань громадян (для громадян - із зазначенням прізвища, імені, по батькові, року народження, місця постійного проживання; для спілок об'єднань громадян - назви об'єднання, місцезнаходження вищих статутних органів, а також доданням копії документа про легалізацію);

Згідно ч.4. Положення заява про реєстрацію місцевої громадської організації

розглядається у 3-денний строк після надходження документів.

Рішення про реєстрацію або відмову в ній заявнику повідомляється

не пізніше наступного робочого дня після його прийняття.

Згідно наданих копій документів до голови виконкому Мелітопольської міської ради ОСОБА_43 були надані:

1. Заява від ОСОБА_44, ОСОБА_39, ОСОБА_9 про подання установчих документів;

2.Статут громадської організації «Добробут»;

3. Протокол загальних зборів членів громадської організації «Добробут»;

Крім того, до суду надана копія відомостей про склад членів громадської організації «Добробут» яка містить 99 прізвищ.

Однак серед вказаних осіб відсутні ОСОБА_45 та ОСОБА_46, які 22 лютого 2003 року, згідно протоколу № 1 загальних зборів членів громадської організації «Добробут» були обрані членами правління ГО «Добробут».

В порушення п.6 ч.3 «Положення про порядок легалізації обєднань громадян» виконавчому комітету Мелітопольської міської ради, як органу, який проводив реєстрацію не були надані відомості про засновників об'єднання громадян або спілок об'єднань громадян (для громадян - із зазначенням прізвища, імені, по батькові, року народження, місця постійного проживання; для спілок об'єднань громадян - назви об'єднання, місцезнаходження вищих статутних органів, а також доданням копії документа про легалізацію).

Крім того, при постановленні рішення виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради № 85/1 від 10.04.2003 року було зазначено що саме мешканці гуртожитку №23 по вул. Г. Сталінграду у м. Мелітополі, створюють ГО «Добробут» для сприяння впровадженню заходів, спрямованих на втілення конституційного права на житло, не було перевірено детально документи які були надані ОСОБА_44, ОСОБА_39, ОСОБА_9 що потягло за собою недотримання вимог передбачених ч.3 ст. 2 КАС України щодо обґрунтованості, добросовісності, розсудливості, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), оскільки в протоколі установчих зборів, не ставилось питання про членство в організації, до протоколу не було додано списків членів організації та її засновників, а членами правління були обрані сторонні люди.

Право на об'єднання - невід'ємна частина права, гарантованого статтею 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Можливість заснувати юридичну особу з метою діяти колективно в сфері спільних інтересів є одним з найважливіших аспектів права на свободу об'єднання, за відсутності якого вказане право було б позбавлене будь-якого сенсу. Спосіб, в який національним законодавством закріплено цю свободу та її практичне застосування органами державної влади є проявом стану демократії з певній країні. Безумовно, держави мають право переконатися в тому, що мета об'єднання та його діяльність відповідають вимогам, передбаченим законодавством, проте вони повинні робити це у спосіб, сумісний з їх зобов'язаннями за Конвенцією. Такий спосіб підлягає перевірці конвенційними інституціями.

Стаття 8 ОСОБА_42 України вказує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

ОСОБА_42 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_42 України і повинні відповідати їй.

ОСОБА_42 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_42 України гарантується.

Стаття 9 ОСОБА_42 України вказує, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стаття 47 ОСОБА_42 України зазначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Тому суд перевіряючи законність проведення реєстрації виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради громадської організації «Добробут» 10.04.2003 року, вважає що вона була проведена з порушенням діючого на той час законодавства України та міжнародних договорів, оскільки не відповіла інтересам усіх мешканців гуртожитку №23 по вул. Г. Сталінграду у м. Мелітополі та порушувало права інших осіб на житло.

Вирішуючи питання з приводу порушення строків звернення до суду, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України, строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шість місяців та обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено, позивачі дізнались про відсутність списків членів ГО «Добробут» при реєстрації вказаної організації у травні 2016 року, лише після того, як ознайомились з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_9 та заступника голови ОСОБА_41 до Мелітопольської міської ради, виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, ОСОБА_2 та 37 осіб, які встигли приватизувати свої перебудовані за власні кошти квартири. Про визнання не чинним та скасування свідоцтв про право власності від 24.07.2008 року, від 21.05.2015 року та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі цих свідоцтв. Позивачі по цим справам не надали до суду вказані списки.

Про рішення виконавчого комітету про реєстрацію ГО «Добробут» від 10.04.2003 року, та про порушення триденного строку і як саме викладений текст рішення, позивачам стало відомо лише 16.08.2016 року, після отримання на адвокатський запит копії вказаного рішення(а.с.т.1 ст.15-16).

Таким чином, суд вважає, що строки передбачені ч. 2 ст. 99 КАС України позивачі не порушили.

Аналізуючи заперечення представника третіх осіб ОСОБА_9 з приводу того, що ОСОБА_2 як голова ГО «Добробут» не має права подавати позов, бо рішеннями загальних зборів від 03.05.2012 року та 08.09.2014 року відповідно, вона була виключена з членів організації та їй було заборонено діяти від імені організації суд відноситься до них критично оскільки ОСОБА_9, не надано жодних доказів, витягів із державного реєстру про зміну голови організації з ОСОБА_2 на ОСОБА_9, тож у відповідності із діючим законодавством єдиним законним головою за даними Єдиного державного реєстру з 07.02.2009 року, є ОСОБА_2, також законність вказаного запису підтверджує ухвала Вищого Адміністративного Суду України від 27 березня 2014 року за № К/9991/46310/12.

Щодо витягу, який надала як додаток до заперечень ОСОБА_9 про те, що від 05.10.2016 року головою ГО «Добробут» є ОСОБА_9 він не приймається судом до уваги, так як адміністративний позов, був поданий раніше, а саме 22.08.2016 року і ОСОБА_2, як голова ГО «Добробут» мала право його подати. Отже позов подано законно та обґрунтовано.

Крім того, на підставі ч.1 ст.6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією, чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені іі права, свободи або інтереси.

Підставою для звернення до суду послугувало те, що допущення грубих помилок та не дотримання чинного законодавства при реєстрації ГО «Добробут», порушило право позивачів на членство в ГО «Добробут», через що стало неможливим придбання у власність перебудоване за їх кошти житло.

В інших позовних вимогах суд вважає необхідним відмовити, оскільки задоволення позову в частині скасування рішення про реєстрацію, тягне за собою і припинення діяльності громадської організації «Добробут», шляхом її ліквідації відповідно до вимог її статуту.

Керуючись ст. 19,36 ОСОБА_42 України, статтею 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про об'єднання громадян» від 16 червня 1992 року, «Положенням про порядок легалізації обєднань громадян» затвердженого постановою КМУ № 140 від 26.02.1993 року, ст. ст. 2, 4, 5, 6, 8, 9, 11, 19, 69-72, 122, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов голови громадської організації «Добробут» ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_2, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_6, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_5, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_9, ОСОБА_39, ОСОБА_40 про скасування рішення про реєстрацію та припинення громадської організації шляхом ліквідації задовольнити частково.

Скасувати рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 85/1 від 10.04.2003 року про реєстрацію громадської організації «Добробут».

У задоволенні іншої частини позовних вимог позивачам відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ