Справа № 817/1580/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2017 р.Р і в н е 817/1580/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Лазорчик"
до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Лазорчик" звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення від 19.07.2016 №382/10С/17-00-14-01-08.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надав письмові заперечення на позовну заяву (а.с.29). В обґрунтування заперечень пояснив суду, що відповідач до суду з поданням про підтвердження адміністративного арешту не звертався, а тому оскаржуване позивачем рішення не є реалізованим. З цих підстав, просив в задоволенні позову відмовити.

В ході судового розгляду, судом, за згодою сторін, було прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що 08.07.2016 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято наказ №402 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ Лазорчик з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року тривалістю 10 робочих днів з 18.07.2016 року (а.с.8) та наказ №403 про проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання ТОВ Лазорчик вимог законодавства України з питань державної митної справи, в тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за період з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року відповідно до програми перевірки тривалістю 10 робочих днів з 18.07.2016 року по 29.07.2016 року (а.с.10).

18.07.2016 року посадові особи відповідача прибули за місцезнаходженням позивача для проведення документальної планової виїзної перевірки, однак, оскільки позивач не допустив їх до проведення перевірки, ними було складено акт відмови у допуску посадових осіб ГУ ДФС у Рівненській області до проведення документальної планової виїзної перевірки від 18.07.2016 року.

У звязку із недопуском посадових осіб ГУ ДФС в Рівненській області до проведення перевірки, Головним управління Державної фіскальної служби у Рівненській області 19.07.2016 прийнято рішення №382/10С/17-00-14-01-08 про застосування повного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ фірма «Лазорчик» (а.с.12).

Вважаючи рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Абзацом 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.2 статті 81 ПК України встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Відповідно до пункту 94.1 та підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відтак, підставою для застосування адміністративного арешту є вчинене платником податків правопорушення у сфері оподаткування, яке полягає в неправомірному недопуску до перевірки посадових осіб податкового органу за наявності законних підстав для її проведення.

Судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.09.2016 у справі №817/1080/16, що набрала законної сили 26.10.2016, визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про проведення документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Лазорчик" (код 21088826) за № 402 та №403 від 08 липня 2016 року.

Згідно із п. 94.10 94.10. ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Загальну процедуру застосування адміністративного арешту майна платника податків визначає Порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 № 568, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за № 1839/24371 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 4.1., 4.2. Порядку, керівник органу доходів і зборів (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 1) відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 2).

Обґрунтованість арешту майна, накладеного рішенням керівника (його заступника) органу доходів і зборів, має бути перевірена судом протягом 96 годин.

У такому випадку рішення керівника (його заступника) органу доходів і зборів подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду.

Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, ГУ ДФС в Рівненській області до суду для підтвердження обґрунтованості арешту майна, накладеного оскаржуваним рішенням не зверталось. Факт незвернення відповідача до суду підтверджується й відомостям КП «ДСС» Рівненського окружного адміністративного суду та Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до п. 94.19 ПК України, припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з:

- відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим;

- погашенням податкового боргу платника податків;

- усуненням платником податків причин застосування адміністративного арешту;

- ліквідацією платника податків, у тому числі внаслідок проведення процедури банкрутства;

- наданням відповідному контролюючому органу третьою особою належних доказів про належність арештованого майна до об'єктів права власності цієї третьої особи;

- скасуванням судом або контролюючим органом рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про арешт;

- прийняттям судом рішення про припинення адміністративного арешту;

- пред'явленням платником податків дозволів (ліцензій) на провадження діяльності, а також документа, що підтверджує реєстрацію реєстраторів розрахункових операцій, здійснену в установленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

- фактичним проведенням платником податків інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, у тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

У випадках, визначених підпунктами 94.19.2-94.19.4, 94.19.8, 94.19.9 пункту 94.19 цієї статті, рішення щодо звільнення з-під арешту майна приймається контролюючим органом протягом двох робочих днів, що наступають за днем, коли контролюючому органу стало відомо про виникнення підстав припинення адміністративного арешту.

У разі якщо рішення про звільнення майна з-під арешту прийнято щодо арешту, який було визнано судом обґрунтованим, контролюючий орган повідомляє про своє рішення відповідний суд не пізніше наступного робочого дня.

У разі якщо майно платника податків звільняється з-під адміністративного арешту у випадках, визначених пунктами 94.19.1, 94.19.6, 94.19.7, 94.19.9, повторне накладення адміністративного арешту з підстав накладення першого арешту не дозволяється.

Згідно підпункту 94.19.3 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України припинення адміністративного арешту платника податків здійснюється у зв'язку з усуненням платником податків причин застосування адміністративного арешту.

У випадках, визначених підпунктами 94.19.2, 94.19.3, 94.19.4, 94.19.8, 94.19.9 пункту 94.19 цієї статті, рішення щодо звільнення з-під арешту майна приймається контролюючим органом протягом двох робочих днів, що наступають за днем, коли контролюючому органу стало відомо про виникнення підстав припинення адміністративного арешту.

Аналогічні положення містяться й у Розділах VIII та ІХ Порядку.

Пунктом 94.11 ПК України визначено, що рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу щодо арешту майна може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Логічна побудова пунктів 94.10, 94.11, 94.19 ПК України в їх системному звязку свідчить, що оцінка правомірності рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу щодо арешту майна може бути здійснена судом незалежно від того, чи підтверджено у встановленому порядку обґрунтованість такого рішення.

Одночасно суд зазначає, що подання прийнятого рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу щодо арешту майна до суду для перевірки його обґрунтованості є обовязком, а не правом контролюючого органу.

Як зазначалось по тесту судової постанови, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.09.2016 у справі №817/1080/16, що набрала законної сили 26.10.2016, визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про проведення документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Лазорчик", відтак підтверджено правомірність недопуску посадових осіб відповідача до перевірки. Такі обставини в силу ч. 1 ст. 72 КАС України не доказуються при розгляді даної справи.

Враховуючи викладене, беручи до уваги як відсутність підстав для застосування арешту майна так і відсутність судового рішення про підтвердження обґрунтованості такого арешту, рішення від 19.07.2016 №382/10С/17-00-14-01-08 не може вважатись законним, а тому підлягає скасуванню.

Інші заперечення відповідача правомірності прийнятого рішення не підтверджують.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Сплачена сума судового збору присуджується на користь позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області від 19.07.2016 №382/10С/17-00-14-01-08 про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Лазорчик" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 1378 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.