Справа № 274/5236/16-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Хавронюк О.Л.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"17" січня 2017 р. Справа № 274/5236/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "02" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії та стягнення різниці пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.11.2016р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не включення в розрахунок пенсії позивача сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових умов, компенсації за невикористану відпустку, суми індексації. Зобов'язано відповідача здійснити позивача перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог ЗУ "Про державну службу", з включенням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових умов, компенсації за невикористану відпустку, суми індексації, починаючи з 22.04.2016р., з збереженням розміру пенсії , визначеного ОСОБА_3 відповідно до ст.37 ЗУ "Про державну службу" в редакції чинній на момент призначення пенсії.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач 29.04.2011р. звільнена з посади старшого державного податкового інспектора відділу адміністрування податків з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб, в зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я, що підтверджується наказом Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції (а.с.10).

Матеріали справи свідчать, що з 04.05.2011р. позивач перебуває на обліку Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком, призначену, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Як свідчать матеріали справи, позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії, відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції на час призначення пенсії), з урахуванням всіх виплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням індексації, компенсації за невикористану відпустку, грошової винагороди за вислугу років.

Однак, відповідач листом відмовив у проведенні перерахунку пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки такі види виплат, як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода за вислугу років, індексація не передбачені ст. 33 Закону України «Про державну службу», як складові заробітної плати державного службовця, тому зазначені виплати не враховуються для обчислення пенсії.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, відмову необґрунтованою, а свої законні права порушеними, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закон України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Таким чином, призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

З наведених положень вбачається, що матеріальна допомога, індексація заробітної плати та компенсація за невикористану відпустку входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Разом з тим, стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 06 листопада 2013 року, від 03 червня 2014 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14).

Зокрема, у постанові від 03 червня 2014 року (справа №21-134а14), Верховний Суд України звернув увагу, що перевага у таких випадках має надаватись не положенням законів України «Про державну службу» та «;Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного суду України.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції, аналізуючи положення статті 37 Закону України «Про державну службу», статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», дійшла висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація, компенсація за невикористану відпустку включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

В матеріалах справи наявні довідки Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції від 22.07.2016р. року №7024/06-03-05, №7023/06-0305, з яких вбачається, що позивач в період з квітня 2009 року по березень 2011 року отримувала матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, допомогу на оздоровлення, індексацію заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку.

Доводи відповідача, викладені в листі №138/П-8 про необхідність застосування до спірних правовідносин п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким передбачено, що в разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», є необґрунтованими і безпідставними, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії та в разі зміни посадових окладів, а не у випадку, коли здійснюється перерахунок у зв'язку з неправильним визначенням розміру пенсії при первинному її призначенні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача щодо не включення в розрахунок пенсії позивача сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових умов, компенсації за невикористану відпустку, суми індексації є протиправними.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "02" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

- ,