Справа № 751/11424/16-а
Суддя: Маслюк Н. В.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/751/40/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року о 15 год 05 хв в м.Чернігові суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Маслюк Н. В. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради про визнання неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в :

26.12.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок розміру щорічної разової допомоги до 5 Травня, із застосуванням положень ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визначивши її в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування », і сплатити заборгованість, що виникне внаслідок перерахунку.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на одноразову грошову допомогу, яка виплачується щорічно до 5 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Відповідач перерахунок відмовився проводити, проінформувавши позивача про те, що такий провести не можливо, посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України та інші нормативно-правові акти, відповідно до яких йому нараховано та виплачено разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 920 грн, тобто в меншому розмірі, чим встановлено Законом.

Відповідач, у встановлений десятиденний строк з дня отримання ухвали, надав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких просить в задоволенні позову відмовити повністю (а.с.14).

Суддя за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 22.04.2015 року та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни (а.с.7).

Правовий статус ветеранів війни та учасників бойових дій, який визначає порядок створення належних умов для їх життєзабезпечення та сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно чинної редакції статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону № 367-ХІV від 25.12.1998 року) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Положення вказаних статей були змінені згідно з пунктом 20 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 25.12.2007 року, відповідно до змісту яких, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій, інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Зі змісту пункту 2 розділу ІІІ вказаного вище Закону від 25.12.2007 року Розділ ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" діяв до 31.12.2008 року.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі, щодо внесення змін до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", визнано неконституційними.

Таким чином, діючою та чинною є редакція статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до змісту якої, щорічна разова грошова допомога до 5 травня повинна виплачуватись учасникам бойових дій - у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Поряд з тим, згідно п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Так, в силу вимог п.1 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання).

Вищезазначеною постановою визначено розмір грошової допомоги, який для учасника бойових дій становить 920 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, щорічна разова грошова допомога до 5-го травня за 2016 рік позивачу була виплачена у червні 2016 року у розмірі 920 грн (а.с.8,16).

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За правилами статті 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно з пунктом 8 статті 7 Бюджетного Кодексу бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до частини першої статті 23 БК, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Конституційний Суд України вирішував питання про те, чи має право держава змінювати порядок і розміри існуючих соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України та чи є обов'язковими для застосування судами України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України з питань соціального захисту громадян, видані на виконання вимог Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зроблено висновок про те, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Із практики Європейського суду убачається, що Суд неодноразово висловлював свою позицію щодо обмеження (звуження) соціальних прав та гарантій державами - учасницями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Так в Рішенні від 03 червня 2014 року (Заява № 43331/12, справа "Валентина Ніканорівна Велікода проти України") Суд зауважив на змінюваності законодавства про соціальне забезпечення, а також наголосив на тому, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення … та не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач, як орган виконавчої влади, діяв в межах своїх повноважень, оскільки щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 920 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Таким чином, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до вимог пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Отже витрати по справі необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись: ст. ст. 19, 22, 46, 150 Конституції України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік", Постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань», ст.ст. 6, 7-14, 69-72, 99, 158-163, 183-2, 185 КАС України, суд -

Постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про визнання неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н. В. Маслюк