Справа № 725/5847/16-а
Суддя: Скуляк І. А.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/5847/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

за участю представника позивачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до Петрів В.В. інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Івано-Франківськ про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Івано-Франківську молодшого лейтенанта поліції Петрів В.В. про скасування постанови серії АР № 144429 від 26 листопада 2016 року.

Посилалася на те, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 144429 від 26 листопада 2016 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. В постанові вказується, що вона 26 листопада 2016 року біля 11 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись поза межами населеного пункту не ввімкнула ближнє світло фар та не мала при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 9.8 та 2.1 «ґ» ПДР України. Постанова винесена за відсутності протоколу про адміністративне правопорушення.

Просить суд визнати незаконними дії інспектора УПП і скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 144429 від 26 листопада 2016 року.

Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися. Від представника позивачки було отримано письмову заяву, в якій просив справу розглянути за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, суд, на підставі ст.ст. 12, 41, КАС України розглядає справу у їх відсутності без фіксації судового засідання технічним засобом.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, вважає, що адміністративний позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 листопада 2016 року інспектором роти № 1 батальйону УПП в м. Івано-Франківську молодшим лейтенантом поліції Петрів В.В. було винесено постанову АР № 144429 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 144429 від 26 листопада 2016 року встановлено, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись поза межами населеного пункту не ввімкнула ближнє світло фар та не мала при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 9.8 та 2.1 «ґ» ПДР України. /а.с. 6/.

Суд вважає, що постанова серії АР № 144429 від 26 листопада 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП була прийнята незаконно та не обґрунтовано, виходячи з наступного:

Відповідачем в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України не було надано суду належних та допустимих доказів, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що позивачка ОСОБА_1 26 листопада 2016 року допустила порушення Правил дорожнього руху, тобто керуючи автомобілем, рухаючись поза межами населеного пункту, не ввімкнула ближнє світло фар.

Зокрема відповідач при прийнятті постанови не навів в мотивувальній частині постанови жодного допустимого доказу, який би підтвердив вину позивачки у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Таких доказів відповідач не надав суду і під час розгляду даної справи.

Згідно до ст. 251 КУпАП, докази у справі про адміністративне правопорушення встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивачка у своєму позові надала докази того, що транспортний засіб, яким вона керувала на момент зупинки його відповідачем, обладнаний передбаченими конструкцією транспортного засобу денними ходовим вогнями, які постійно працюють при русі автомобіля. /а.с. 14/.

Відповідно до вимог п. 9.8 ПДР України встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Враховуючи те, що у позивачки автомобіль обладнаний передбаченими конструкцією транспортного засобу денними ходовим вогнями, у неї була відсутня необхідність вмикати крім цього ще й ближнє світло фар. Однак у порушенні вимог ст. 251 КУпАП, інспектор при складанні постанови не зазначив жодних доказів, які б підтверджували факт неввімкнення денних ходових вогнів.

Окрім цього, згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278,279,280 КУпАП.

У відповідності до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена статтею 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

Крім того, частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

В абзаці другому частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, в силу ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, у випадках, передбачених законодавством, пред'явити страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. (п. 21.3 ст. 21 Закону).

В силу наведеної норми поліс повинен бути у водія лише у випадку використання транспортного засобу в дорожньому русі та підлягає пред'явленню на вимогу уповноважених осіб. Проте випадки, коли пред'являється поліс, у законі визначені лише два: при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» п. 21.2, п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водій повинен пред'явити поліс лише при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху чи оформленні матеріалів ДТП, оскільки інших випадків законодавство не передбачає.

З встановлених по справі обставин вбачається, що відповідачем відносно позивачки не складався протокол про вчинення адміністративного правопорушення за порушення п. 9.8 ПДР. Також відповідачем не здійснювалось оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод, а тому вимога щодо пред'явлення полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є необґрунтованою.

Крім того, позивачка в своєму позові надала суду докази того, що у неї перебуває в наявності поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності АК № 4933040. /а.с. 11-13/.

Стаття 280 КУпАП покладає на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов'язок з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів правомірності притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод та інтересів позивачки, необхідним визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення позивачку до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі ст.ст. 245, 247, 276, 288 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 9, 14, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Івано-Франківськ молодшого лейтенанта поліції Петріва В.В., щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

Скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Івано-Франківськ молодшого лейтенанта поліції Петріва В.В. серії АР №144429 від 26 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Скуляк І. А.