Справа № 804/9932/13-а
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/9932/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2017 року

справа № 804/9932/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Саламандер індустрі продукте Україна»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року у справі №804/9932/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Саламандер індустрі продукте Україна» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови в митному оформленні, -

в с т а н о в и в :

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, товариство задекларувало їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту), додавши до декларації документи, що підтверджують їх вартість згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. Однак, на думку позивача, митний орган безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору (контракту) та прийняв протиправне рішення про коригування митної вартості.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Саламандер індустрі продукте Україна» відмовлено.

Не погодившись з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Саламандер індустрі продукте Україна» було задоволено. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 листопада 2016 року було скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року та справу направлено для нового розгляду до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий апеляційний розгляд суд касаційної інстанції виходив з того, що суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги зазначив, що митним органом для визначення митної вартості товару необґрунтовано обрано дані поставки неідентичного товару ТОВ «Века Україна» від 05 червня 2013 року при застосуванні методу визначення митної вартості товару 2б – за ціною договору щодо подібних товарів. В той же час, судом першої інстанції встановлено, що митницею скориговано митну вартість товару з використанням інформації щодо раніше ввезених товарів (МД від 05 червня 2013 року №125130000/2013/213797) лише по певних позиціях, натомість, суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги не встановив у чому полягає відмінність порівнюваних товарів, не спростував доводів митного органу та висновків суду першої інстанції щодо коригування ввезеного позивачем товару лише по окремим позиціям з урахуванням різних умов поставки подібного товару.

Від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких Дніпропетровська митниця зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, просить оскаржувану постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ “Саламандер індустрі продукте Україна” укладено з “SALAMANDER INDUSTRIE-PRODUKTE GMBN” (Німеччина) зовнішньоекономічний контракт № KD_UA_20130301_SAL від 01 березня 2013 року з додатком до нього від 20 травня 2013 року № 1. Виробником та продавцем товару є фірма “SALAMANDER INDUSTRIE-PRODUKTE GMBN” (Німеччина).

Відповідно до вищезазначеного договору постачальник здійснив поставку товарів на умовах поставки FСА Turkhiem (ФРН) у кількості та за ціною, узгодженою шляхом підписання додатку від 20 травня 2013 року №1. Відповідно до умов договору, поставка відбувається на умовах 100% передплати на умовах оплати протягом 30 календарних днів з моменту видачі рахунку. Відповідно до додатку від 20 травня 2013 року №1, який є невід'ємною частиною контракту №KD_UA_20130301_SAL, покупець зобов'язується купити у продавця, а продавець в 2013 році ПВХ-профілі, комплектуючі та матеріали марки Саламандер в розмірі 100 000,00 Евро (готової нетто-оборот).

11 червня 2013 року позивач звернувся до відділу митного оформлення “Кривбас” митного поста “Кривий Ріг” Дніпропетровської митниці Міндоходів для оформлення вантажу за вищевказаним контрактом шляхом подання вантажно-митної декларації, а саме: від 11 червня 2013 року №110050004/2013/003454 разом з документами, зазначеними у графі 44 вказаної ВМД.

В обґрунтування відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товару Митниця зазначила, що позивачем для підтвердження заявленої ним митної вартості за основним методом одночасно з митною декларацією не було надано банківські та інші платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Пунктом 5.1 Контракту передбачено, що поставка здійснюється на умовах 100% передплати або на умовах оплати, протягом 30 календарних днів з моменту виставлення рахунку, при цьому базою для представлення даної умови являється наявність дійсного письмового підтвердження про відстрочення платежу зі сторони продавця, яке повністю перекриває загальну вартість по даному договірному відношенню. У порушення вимог п. 1 та підпунктів 4, 5 п.2 ст.53 МК України жодного платіжного або бухгалтерського документа, що підтверджує виконання контрактних умов здійснених розрахунків з Продавцем за поставлений товар та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару позивачем не надано. У гр. 9 декларації митної вартості №110050004/2013/003454 позивачем заявлено завідомо недостовірну інформацію про відсутність взаємопов'язаності між продавцем та покупцем. Шляхом співставлення даних про митну вартість окремих позицій Товару №1, які заявив позивач на рівні 2,06 ЕUR/кг, з даними про митну вартість подібних товарів, які містяться в інших електронних документах, наявних у митного органу в момент здійснення митного оформлення оцінюваних товарів 2,66 ЕUR /кг, виявлено суттєве - на 23% заниження позивачем рівня митної вартості Товару №1. Між позивачем та відповідачем проводилась процедура консультацій, тобто обмін наявною інформацією, в усному та електронному порядку, про що свідчить електронні повідомлення та дані гр. 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

У рамках проведення консультацій щодо обраного декларантом методу визначення митної вартості, а також для порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектування виробів, які входять до складу товарів Позивачу було запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) інформацію біржових організацій про вартість сировини;

2) інформацію про зазначену ціну товару у митній декларації експорту та переклад митної декларації;

3) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Для підтвердження достовірності відомостей та того, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем не вплинув на заявлену митну вартість позивачу запропоновано надати ( за наявності) такі додаткові документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

У відповідь 12 червня 2013 року позивач надав: переклад митної декларації, у якій зазначено інформацію про ціну товару; лист SALAMANDER INDUSTRIE-PRODUKTE GMBN від 03 червня 2013 року про надання кредитного ліміту та інформацію з сайту www.icis.com про ціновий огляд полівінілхлориду за 24 травня 2013 року, тобто за період 10 днів, що передує даті складання рахунку-фактури (інвойсу) від 05 червня 2013 року.

Надані позивачем в рамках взаємної консультації додаткові документи не взяті Митницею до уваги як документи, які підтверджують заявлену ним митну вартість товару, оскільки за результатами розгляду додаткових документів встановлено, що:

- позивачем надано рахунки покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та подібних товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості товарів у Німеччині, що є ідентичними та подібними оцінюваним товарам, інформацію про розрахунок ціни. За результатами аналізу відомостей, наведених у калькуляції на виготовлення товару та відомостей прейскуранта від виробника товару не можна розрахувати прибутковість операції ТОВ “Саламандер індустрі продукте Україна” з придбання товару у виробника. Відсутність даних щодо певної сировини, з якої виготовлено товар, не надає можливості обчислення вартості сировинної складової в ціні товару;

- надані позивачем додаткові документи не містять відомостей, які підтверджують, що існуючий взаємозв'язок між продавцем та покупцем не вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Вищенаведені розбіжності у поданих позивачем додаткових відомостях, на думку відповідача, унеможливили проведення обчислення складових митної вартості товару (вартість сировинної складової в ціні експортованого товару за основними одиницями виміру EUR/кг, розмір та спосіб розрахунку цінової знижки), форма та зміст відомостей не відповідають вимогам ст. 52 МК України щодо документів, які підтверджують заявлену митну вартість.

Карткою визначено, що митне оформлення може бути здійснено за умови подання нової ВМД, заповненої в установленому порядку, з урахуванням рішення про коригування митної вартості.

Правомірність та обґрунтованість рішення про коригування митної вартості товару, а також картки відмови в митному оформленні є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що документи подані декларантом до митного оформлення містять суперечності, що унеможливило підтвердження правомірності визначення митної вартості за ціною товару. В то й же час, відповідачем доведено у судовому порядку правомірність прийнятого ним рішення, що свідчить про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

З матеріалів справи вбачається проведення митницею необхідних консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. Ненадання декларантом витребуваних митницею документів унеможливило застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Встановлені обставини справи свідчать, що митну вартість за методом 2-б митним органом було визначено із використанням інформації стосовно митної вартості аналогічних товарів, раніше ввезених на територію України.

У відповідності до приписів чинного законодавства аналогічними вважаються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з оцінюваними товарами, та вважаються комерційно взаємозамінними.

При цьому, ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.

Так, за результатами співставлених даних про митну вартість окремих позицій Товару №1, які заявив Позивач на рівні 2,06 ЕUR/кг, з даними про митну вартість подібних товарів, які містяться в інших електронних документах, наявних у митного органу в момент здійснення митного оформлення оцінюваних товарів 2,66 ЕUR /кг, виявлено суттєве - на 23% заниження рівня митної вартості Товару №1 Позивачем.

Вказане свідчить на користь обґрунтованості висновків митного органу про заниження позивачем митної вартості товару, ввезеного на територію України.

Винесення рішення по кожній окремій з позицій, що входять в склад товару №1 програмою «Інспектор 2006» не передбачене, тому, відповідно, окремий запис по кожній з позицій у гр.. 30 є неможливим. Відповідно до даних гр.. 30, зазначено точну, розрахункову сумарну вартість по товару №1 – 2,66 Євро/кг, включаючи всі позиції товару. Проте, найменування позицій митну вартість яких відкориговану, мітиться у гр..33 із відповідними посиланнями на джерело інформації.

Отже, цифрове значення 2,6600 є середнім показником проведеного розрахунку. Стовно інших задекларованих товарів позивачем позицій Товару №1, які не відповідають критеріям подібних (аналогічних) товарів відповідно до наявної в митного органу інформації, Відповідачем рішення про коригування митної вартості товару не приймалось, тобто рівень автоматично прийнятої митним органом митної вартості щодо решти Товару №1 повністю відповідає розрахунку позивача на основі наявної конретної ціни.

Митним органом під час перевірки податних до митного оформлення документів встановлено, що вказані документи містять суттєві розбіжності щодо ціни контракту, а саме позивачем для підтвердження заявленої ним митної вартості за основним методом одночасно з митною декларацією не було надано банківські та інші платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Так, пунктом 5.1 Контракту передбачено, що “Поставка здійснюється на умовах 100% передплати або на умовах оплати, протягом 30 календарних днів з моменту виставлення рахунку, при цьому базою для представлення даної умови являється наявність дійсного письмового підтвердження про відстрочення платежу зі сторони продавця, яке повністю перекриває загальну вартість по даному договірному відношенню..”.

В порушення вимог п. 1 та підпунктів 4,5 п.2 ст.53 МКУ декларантом не надано платіжних або бухгалтерських документів, що підтверджували б виконання контрактних умов здійснених розрахунків з продавцем за поставлений товар та містили б реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Більш того, у гр.9 декларації митної вартості №110050004/2013/003454 - позивачем заявлено завідомо недостовірну інформацію про відсутність взаємопов'язаності між продавцем та покупцем. Так, митним органом встановлено:

а) п.1.1 Контракту зазначено, що “Фірма “Саламандер Індустрі Продукте Україна” являється офіційним дилером фірмою “SALAMANDER INDUSTRIE-PRODUKTE GMBN” (Німеччина), з продажу ПВХ-профілів, комплектуючих та інших матеріалів торгової марки САЛАМАНДЕР..”;

б) п.2.1 Контракту визначені виключні повноваження дилера як взаємопов'язаного з Продавцем Покупця;

в) п.3.2 додатку №1 від 20.05.2013 до Контракту передбачено, що “Продавець надає Покупцю по завершенню календарного року рекламну підтримку на суму еквівалентну макс. до 0,5 % від річної нетто-закупівлі товару Покупцем за просування торгової марки САЛАМАНДЕР”.

Відповідно до вимог ст. 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, вищезазначене надає митному органу підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Так, відповідно до пунктів 4,5 ст.15 вищевказаної Угоди особи, які пов'язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб'ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов'язаними для цілей цієї Угоди, якщо один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого. Доказами такого контролю за господарською діяльністю Позивача з боку Продавця є саме умови п.2.1 Контракту.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем не було надано документів, які спростовують сумніви, що існуючий взаємозв'язок між продавцем та покупцем не вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Також, судом встановлено, що скориставшись правом подання до митного органу додаткових документів, 12.06.2013 року позивач подав до Дніпропетровської митниція такі документи:

1) переклад митної декларації, у якій зазначено інформацію про ціну товару;

2) лист SALAMANDER INDUSTRIE-PRODUKTE GMBN від 03.06.2013 про надання кредитного ліміту та інформацію з сайту www.icis.com про ціновий огляд полівінілхлориду за 24.05.2013 тобто за період 10 днів, що передує даті складання рахунку фактури (інвойсу) від 05.06.2013.

Для підтвердження достовірності відомостей та того, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем не вплинув на заявлену митну вартість Позивачу запропоновано надати ( за наявності) такі додаткові документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Митним органом не було враховано надані документи, оскільки вони не спростовують наявні розбіжності в поданих разом з МД документах з огляду на те, що рівень ціни аналогічних товарів, які відчужувались на території України не може свідчити про дійсну вартість придбаних товарів, так само як і вартість подібних товарів в країні - експортері. Більш того, калькуляція (розрахунок ціни) поставленого товару не підлягає врахуванню як доказ митної вартості товару за відсутності розрахункового або бухгалтерського документу про сплату ціни товару, строк на оплату якого настав.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції , що лист про кредитний ліміт також не можу усунути розбіжності в поданих до митного оформлення документах, оскільки з гарантійного листа Salamander Industrie Produkte GmbH від 03.06.2013 року не вбачається, що саме за цією поставкою надано кредитний ліміт, відсутня будь-яка конкретизація: не вказано номер контракту, рахунок-специфікацію №90332077 від 05.06.2013 р. до Контракту №KD_UA_20130301_SAL від 01.03.2013 року, також зазначено суму кредитного ліміту іншою ніж за даною поставкою. В листі зазначено, що надана відстрочка платежу за заявкою 423854, проте до митного органу та суду не додано даної заявки на отримання кредитного ліміту.

При цьому, у відповідності до частини 7 статті 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Таким чином, Митним кодексом України надано декларанту право надати протягом 80 днів з дня випуску товарів додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Як встановлено судом першої інстанції декларантом не було використано свого права у відповідності до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, та не було надано документів у встановлений законом термін для спростування рішення про коригування митної вартості товарів.

Зазначене, в сукупності з обставинами дослідженими в судовому засіданні, свідчить на користь відсутності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Саламандер індустрі продукте Україна». Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення митного органу про коригування митної вартості товару, а також картка відмови в митному оформленні є законними та обґрунтованими та підстави для їх скасування – відсутні.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Саламандер індустрі продукте Україна» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року у справі №804/9932/13-а – залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко