Справа № 385/1593/16-а (2-а/385/69/16)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
26 грудня 2016 рокусправа № 385/1593/16-а (2-а/385/69/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.
суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2016 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа без самостійних вимог Міністерство оборони України про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -
Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2016 року адміністративний позов повернуто позивачу. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що адміністративний позов поданий з порушенням предметної підсудності адміністративних справ. Оскільки відповідачем у справі є орган державної влади і спір не стосується соціальних виплат, то справа підсудна Кіровоградському окружному адміністративному суду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що в силу п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення пенсійних виплат, соціальних пільг, доплат. Вважає, що спірний вид допомоги належить до одного з видів соціального забезпечення. Посилається на те, що позовні вимоги стосуються неправомірних дій Кіровоградського обласного військового комісаріату у відмові прийняття заяви позивача щодо виплати одноразової допомоги відповідно до Постанови КМУ від 25.12.2013 року №975.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції правомірним виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено що 01 грудня 2016 року судом першої інстанції повернуто позовну заяву через предметну непідсудність. Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що справу не належить розглядати місцевим загальним судом як адміністративним, оскільки дана справа за своєї предметною підсудністю належить до розгляду окружному адміністративному суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що предметна підсудність адміністративних справ визначена ст. 18 КАС України.
Так, відповідно до п.п. 1-4 ч. 1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:
- адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам;
- усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;
- усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 18 КАС України - окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Як зазначено вище, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод, але за предметною підсудністю, встановленою Кодексом адміністративного судочинства України.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, спірні правовідносини стосуються призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ).
Згідно із ст. 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом
При цьому, положеннями ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ).
Тобто, така одноразова грошова допомога не відноситься до грошового забезпечення та є окремою соціальною допомогою в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що адміністративний позов фізичної особи до обласного військового комісаріату, третя особа Міністерство оборони України, про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії належить розглядати місцевим загальним судом як адміністративним в порядку, встановленому КАС України.
Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що Верховний Суд України зробив висновки в даній категорії справ, які були розглянуті за правилами п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України (рішення від 10.03.2015 справа № 21-563а14).
З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що даний адміністративний позов підсудний місцевому загальному суду як адміністративному (Гайворонському районному суду Кіровоградської області).
Керуючись п.1 ч. 1 ст. 199, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2016 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак