Справа № 815/3043/16
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 січня 2017 року м. Київ К/800/656/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги громадянина Афганістану ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі за позовом громадянин Афганістану ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання повернути посвідчення біженця,

встановив :

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування рішення від 19 квітня 2016 року №231-16, зобов'язання повернути посвідчення біженця.

Судами встановлено, що 20 квітня 2000 року громадянин Афганістану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Управління у справах національностей та міграції Київської міської державної адміністрації із заявою про надання статусу біженця, обґрунтовуючи свій виїзд з Афганістану переслідуванням та вбивством представниками нерегулярних збройних формувань (афганські моджахеди) усієї родини у зв'язку із членством батька у НДПА.

За результатами розгляду матеріалів особової справи ОСОБА_2, Управлінням у справах національностей та міграції КМДА винесено наказ від 12 травня 2000 року № 276 про надання позивачу статусу біженця.

У зв'язку із зміною місця проживання ОСОБА_2, його особову справу переведено до Одеського регіону із присвоєнням реєстраційного номеру №2014OD220.

В ході проведення ГУ ДМС України в Одеській області перевірки встановлено, що у 2007 році схожа на ОСОБА_2 особа зверталася за наданням захисту до Управління міграційної служби в Одеській області, а саме громадянин Афганістану ОСОБА_3, особова справа №07/172. Так, 04 вересня 2007 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернувся до УМС в Одеській області із заявою про надання статусу біженця, обґрунтовуючи виїзд з Афганістану родинним конфліктом між батьком і його рідним братом, в результаті якого його батько загинув. За наслідками розгляду особової справи ОСОБА_3, 22 липня 2008 року УМС в Одеській області складено висновок про відмову у наданні йому статусу біженця. Рішенням Державного комітету України у справах національностей та релігій 23 жовтня 2008 року №765-08 та повідомленням УМС в Одеській області від 11 листопада 2008 року №17-9-1901 ОСОБА_3 відмовлено у наданні статусу біженця.

За цих обставин 04 квітня 2016 року ГУДМС України в Одеській області підготовлено подання про скасування рішення про визнання біженцем громадянина Афганістану на установчі дані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням ДМС України від 19 квітня 2016 року №231-16 скасовано наказ Управління у справах національностей та міграції КМДА від 12 травня 2000 року №276 про визнання ОСОБА_2 біженцем у зв'язку з повідомленням ним недостовірних відомостей, що стали підставою для визнання його біженцем.

Відмовляючи у задоволенні позову суди виходили з того, що під час проведення 29 березня 2016 року співбесіди з ОСОБА_2, він підтвердив факт звернення до УМС в Одеській області під іншими установчими документами, ідентифікував себе із зображенням на фото, що містяться у матеріалах особової справи № 07/172 (ОСОБА_3) та визнав підписи на документах, що містяться в особових справах №07/172 та № 2014OD220. Водночас позивач вказав іншу причину залишення Афганістану, а саме родинний конфлікт між його батьком та рідним братом батька, який відбувся 20 років, та привів до загибелі батька. Суди встановили з матеріалів особової справи №73-0/00, що підставою для визнання позивача біженцем став факт вбивства усіх членів родини моджахедами через належність батька до колишнього режиму в Афганістані. Проте під час останньої співбесіди позивач повідомив, що його батько загинув 20 років тому, а рідна матір та сестра залишаються проживати в Афганістані. Повторне звернення за захистом позивач пояснив необхідністю отримати документ, який би підтвердив легальність перебування на території України. Судами встановлено, що одночасно перебуваючи у статусі біженця, який набуто шляхом надання недостовірних відомостей, позивач повторно звернувся за захистом під іншими установчими документами в Одеському регіоні та отримав довідку про особу, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання їй статусу біженця, що вважається зловживанням процедурою та її використанням у власних інтересах. З врахування цих обставин суди дійшли висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

У касаційній скарзі громадянин Афганістану ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати із прийняттям нового рішення про задоволення позову. Зазначає, що у випадку повернення ОСОБА_2 до Афганістану його життю загрожуватиме небезпека, крім того, судами не взято до уваги доповідь Генерального секретаря Генеральної Асамблеї Ради Безпеки ООН «Про положення в Афганістані та його наслідки для міжнародного миру та безпеки» від 10 грудня 2015 року.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою громадянина громадянина Афганістану ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року у справі за позовом громадянин Афганістану ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання повернути посвідчення біженця.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак