Справа № 822/2341/16
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2341/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року 15:35м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Проскурівбудмеханізатор" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання протиправними дій, -

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Проскурівбудмеханізатор" (далі по тексту позивач, ТОВ "Проскурівбудмеханізатор") звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі по тексту відповідач, ГУ ДФС у Хмельницькій області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо не включення 18.10.2016 до складу зведеної інформації про можливі загальні обсяги бюджетного відшкодування ПДВ коштами суб'єктам господарювання, заявленої суми бюджетного відшкодування ТОВ "Проскурівбудмеханізатор" по декларації за березень 2016 року та неподання 18.10.2016 такої інформації до ДФС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ТОВ "Проскурівбудмеханізатор" заявлено бюджетне відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника в сумі 490094,00 грн. відображеного у податковій декларації з ПДВ, поданій за березень 2016 року. Зазначене бюджетне відшкодування підтверджене постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016 у справі №822/1124/16. Зазначеною постановою також зобов'язано державу податкову інспекцію у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі по тексту - ДПІ у м. Хмельницькому) підготувати та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню за березень 2016 року. Надалі, згідно п.2 Порядку формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, затвердженого наказом №68/23 від 03.02.2011, ГУ ДФС у Хмельницькій області повинна була забезпечити подання до центрального органу державної податкової служби зведеної інформації після отримання від ДПІ у м. Хмельницькому узагальнених можливих обсягів за податковими деклараціями з ПДВ, в тому числі щодо позивача. Всупереч зазначеного, відповідачем, внаслідок суперечностей між висновками акту перевірки та судовим рішенням, повернуто на доопрацювання інформацію до ДПІ у м. Хмельницькому. Вважає, що зазначені дії відповідача, не передбачені чинним законодавством України, порушують права позивача. Зазначене зумовило звернення до суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні та в наданих письмових запереченнях просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначили, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Вказали, що згідно п.2 Порядку формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, затвердженого наказом №68/23 від 03.02.2011, для подання до центрального органу державної податкової служби зведеної інформації про можливі загальні обсяги відшкодування податку на додану вартість, необхідною є наявність матеріалів, що можуть свідчити про підтвердження нарахування бюджетного відшкодування. При цьому, згідно висновку від 20.05.2016 №1202/12-02/39702233, не підтверджено правомірність нарахування сум бюджетного відшкодування позивачем за зазначений останнім період.

Третя особа у судове засідання не з'явилася та повноважного представника не направила, про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Враховуючи думку представників сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи, оскільки її явка не визнавалася судом обов'язковою.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з огляду на наступне.

Суд встановив, що ТОВ "Проскурівбудмеханізатор" заявлене бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 490094 грн., зазначене у податковій декларації з ПДВ за березень 2016 року.

ДПІ у м. Хмельницькому провело камеральну перевірку звітності платника щодо підтвердження права позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за березень 2016 року, про що складено акт від 20.05.2016 року №1202/12-02/39702233. Висновками акту перевірки правомірність визначення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, підтверджена не була.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016 у справі №822/1124/16, яка набрала законної сили 15.09.2016, адміністративний позов ТОВ "Проскурівбудмеханізатор" задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ДПІ у м. Хмельницькому щодо ненаправлення до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню за березень 2016 року. Зобов'язано ДПІ у м.Хмельницькому підготувати та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню за березень 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд відхиляє як необґрунтоване твердження відповідача щодо не підтвердження правомірності формування бюджетного відшкодування позивачем з посиланням на висновок від 20.05.2016 №1202/12-02/39702233 з огляду на наступне.

Згідно п.4.6 Регламенту опрацювання податкових декларацій з податку на додану вартість, за якими нараховано від'ємне значення та/або задекларовано бюджетне відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 19.06.2012 №522 (далі по тексту Регламент), у разі якщо за результатами камеральної перевірки виявлено невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у декларації з ПДВ, орган державної податкової служби відповідно до пункту 58.1 статті 58 та пункту 200.14 статті 200 Кодексу надсилає платнику ПДВ податкове повідомлення-рішення згідно з Порядком N 985.

Відповідно до п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Всупереч вимог п.4.6 Регламенту та п.200.14 ст.200 ПК України, відповідачем не направлено ТОВ "Проскурівбудмеханізатор" податкове повідомлення-рішення.

При цьому, суд враховує, що безпосереднє викладення ДПІ суб'єктивного оціночного судження щодо наявності з боку товариства порушень податкового законодавства є правом податкового органу, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисту. Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами перевірки податкових повідомлень-рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 09.12.2014 у справі №21-511а14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, правомірність заявленого позивачем бюджетного відшкодування за березень 2016 року встановлена судовим рішенням.

Враховуючи правомірність заявлення позивачем бюджетного відшкодування, встановленого постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016 у справі №822/1124/16, суд відхиляє як необґрунтоване посилання відповідача на невірне заповнення ДПІ у м. Хмельницькому інформації про можливі обсяги відшкодування ПДВ із заповненням граф 3, 4 "підтверджено перевірками всього, в тому числі камеральними перевірками", замість граф 6 "сума невідшкодованого ПДВ, у тому числі не підтверджено до відшкодування, всього", 14 "сума заявлена до відшкодування є предметом розслідування у кримінальній справі".

З метою забезпечення координації дій органів державної податкової служби та державного казначейства у процесі бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість, які заявлені до відшкодування платниками податку, розроблено Порядок формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, який затверджено наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України від 03.02.2011 №68/23, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за №199/18937 (далі по тексту Порядок).

Згідно п.2 Порядку, органи державної податкової служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі протягом місяця, виходячи з наявних матеріалів, що можуть свідчити про підтвердження нарахування бюджетного відшкодування, забезпечують подання до центрального органу державної податкової служби зведеної інформації про можливі загальні обсяги відшкодування податку на додану вартість коштами у кожному регіоні у розрізі платників (щодо яких наявні зазначені матеріали) за деклараціями, сума заявленого бюджетного відшкодування податку на додану вартість за якими з урахуванням уточнюючих розрахунків становить 100 тис. грн. і більше (далі - інформація).

За змістом Витягу з протоколу №23/2016 засідання комісії ГУ ДФС у Хмельницькій області щодо відпрацювання податкових декларацій з ПДВ, у яких заявлені суми бюджетного відшкодування та формування узагальненої інформації станом на 18 жовтня 2016 стосовно ТОВ "ПБМ" (39702233) та наданих письмових заперечень, відповідачем фактично повернуто до ДПІ у м. Хмельницькому на доопрацювання. Зазначена дія не відповідає вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, під час розгляду даної справи суд враховує положення ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Нормами ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Lelas v. Croatia").

За таких обставин суд враховує, що право на відшкодування бюджетного відшкодування податку на додану вартість є невід'ємним правом позивача, захист якого гарантовано ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 і відповідно до положень Конституції України є частиною національного законодавства.

Неправомірне неповернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило право власності ТОВ "Проскурівбудмеханізатор", зокрема на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно і в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати це відшкодування із бюджету при відсутності з його боку порушень вищевказаних Законів.

Суд звертає увагу на те, що позивач по справі виконав всі вимоги та умови, визначені чинним законодавством України, для отримання відшкодування ПДВ з бюджету.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач діяв з порушенням основного принципу втручання держави у цей процес - принципу законності, що свідчить про недотримання при цьому гарантій для позивача, передбачених ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує, що відповідачем не доведена, а позивачем спростована, правомірність вчинення оскаржуваної дії.

Згідно ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо не включення 18.10.2016 до складу зведеної інформації про можливі загальні обсяги бюджетного відшкодування податку на додану вартість коштами суб'єктам господарювання, заявленої суми бюджетного відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю "Проскурівбудмеханізатор" по декларації за березень 2016 року та не подання зазначеної інформації до ДФС України.

3. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Проскурівбудмеханізатор" (АДРЕСА_1, 29000, ідентифікаційний код - 39702233) 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17 січня 2017 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1