Справа № 802/2111/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 січня 2017 р. Справа № 802/2111/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Волощук А.М.

прокурора: Безпалюка А.О.

представника позивача: Назаренка Р.В.

третьої особи на стороні позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: Хмарського Р.В., Кошелюк Н.М.

третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури, діючого в інтересах держави - в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1

до: Вінницької обласної державної адміністрації в особі Комісії з вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробовуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2

про: зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури, діючи в інтересах держави - в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі позивач) з позовом до Вінницької обласної державної адміністрації в особі Комісії з вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробовуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї (далі Комісія, відповідач) про зобов`язання вчинити дії, а саме - розглянути питання про правомірність встановлення факту участі ОСОБА_2 у складанні ядерних зарядів, здійснення на них регламентних робіт для проведення відповідних випробувань і військових навчань.

Позовні вимоги мотивував тим, що в ході досудового розслідування, яке проводилось Вінницьким відділом поліції ГУ НП у Вінницькій області у кримінальному провадженні №0001718, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2013 року на підставі викладених у заяві ОСОБА_1 відомостей, було встановлено, що офіцер у відставці - ОСОБА_2 в період з 1961 року по 1963 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого техніка. Після проходження військової служби, 15.04.2004 року ОСОБА_2 отримав довідку в/ч 31600 Міністерства оборони Російської Федерації №448/16/1136-лп, згідно якої останній у період з 1961 року по 1963 року приймав безпосередню участь в регламентних роботах по обслуговуванню ядерних боєприпасів, їх зберіганні і транспортуванні для відповідних випробувань і навчань. На підставі даної довідки 17.01.2005 року ОСОБА_2 отримав посвідчення про присвоєння йому статусу ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС третьої категорії. Разом із тим, із повідомлення т.в.о. начальника 12 Головного управління Військового слідчого управління слідчого комітету Росії по Ракетним військам стратегічного призначення від 09.06.2015 року №44816/4927, наданого у відповідь на запит про надання міжнародної допомоги у кримінальному провадженні №0001718 по встановленню факту видачі ОСОБА_2 довідки №448/16/1136-лп, було з`ясовано, що останній не брав участі в роботах, пов`язаних із складанням ядерних запасів та регламентних роботах на них, що згідно положень Постанови КМ України № 674 від 02.12.1992 вказує на відсутність правових підстав для отримання ОСОБА_2 статусу ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС. У зв`язку із встановленими обставинами, 01.07.2016 року Вінницька місцева прокуратура звернулась до Вінницької обласної адміністрації з проханням розглянути питання щодо правомірності надання ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Разом із тим, листом №10-3771 від 28.07.2016 року та надісланим в доповнення до нього наступним листом №10-4324 від 30.08.2016 року директор Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації повідомив про відсутність підстав для повторного розгляду справи ОСОБА_2 , оскільки інформація викладена у повідомленні прокуратури уже була предметом розгляду на засіданні Комісії 21.10.2015 року, та правомірність надання ОСОБА_2 відповідного статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджена судовими рішеннями, які набули законної сили.

На думку прокурора, виявлені ним факти порушують інтереси Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, адже ОСОБА_2 , отримавши без достатніх на те підстав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує пенсію за вислугу років, а також додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, як інваліду 3 групи 1 категорії ЧАЕС, що призводить до безпідставного використання коштів пенсійного фонду.

З огляду на викладене та з метою захисту інтересів держави, а саме недопущення безпідставного використання коштів Пенсійного фонду України, прокурор звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить суд зобов`язати Комісію розглянути питання про правомірність встановлення факту участі ОСОБА_2 у складанні ядерних зарядів, здійснення на них регламентних робіт для проведення відповідних випробувань і військових навчань.

Ухвалами суду від 09.12.2016 року та від 20.12.2016 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_1 на стороні позивача, та ОСОБА_2 на стороні відповідача.

У судовому засіданні прокурор та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Представники відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечили, посилаючись на обставини, що викладені у наданих суду письмових запереченнях на позовну заяву за вх. №29486 від 28.12.2016 року у яких зазначили, що статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_2 був встановлений у 2005 році, при цьому жодної спірності щодо визначення цього статусу у Комісії не вбачалось, оскільки за аналогічних підстав в період з 2003-2011 роки відповідний статус був наданий близько 50 особам. Разом із тим, враховуючи неодноразові звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів та органів прокуратури, питання правомірності визначення ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС неодноразово переглядалось, та уже в 2015 році на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015 року, Комісією 21.10.2015 року черговий раз було розглянуто зазначене питання по суті та одноголосно підтверджено правомірність встановлення факту участі ОСОБА_2 у складанні ядерних зарядів, здійсненні на них регламентних робіт для проведення відповідних випробувань і військових навчань. Дане рішення Комісії оскаржувалось ОСОБА_1 в судовому порядку, проте постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 19.01.2016 року, яка набрала законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 року, у задоволені його вимог було відмовлено. Крім того вказують, що повідомлення т.в.о. начальника 12 Головного управління Військового слідчого управління Слідчого комітету Росії по Ракетним військам стратегічного призначення від 09.06.2015 року №44816/4927, на яке посилається у позовній заяві прокурор, не містить жодної нової інформації, яка б не була наявна в матеріалах справи ОСОБА_2 , та яка уже розглядались Комісією 21.10.2015 року, оскільки згідно наявних на той час повідомлень компетентних органів Російської Федерації, твердження про те, що регламентні роботи по обслуговуванню ядерних боєприпасів не являються роботами по зборці ядерних зарядів, на засіданні Комісії вивчалося і в подальшому оцінка відповідним обставинам надавалася судом, яким підтверджено правомірність прийнятого Комісією рішення.

Крім того додатково зазначають, що підстави для визначення ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС наразі не змінилися, оскільки правомірність видачі довідки в/ч 31600 Міністерства оборони Російської Федерації від 15.04.2004 року №448/16/1136-лп не спростована матеріалами кримінального провадження. При цьому саме Комісія, а не органи досудового розслідування чи будь-які інші компетентні органи Російської Федерації, наділена повноваженнями на прийняття рішення щодо визначення особам статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому власне тлумачення такими органами визначення поняття «регламентні роботи на ядерних боєприпасах» не має обов`язкового значення для відповідача та не може бути повторною підставою для перегляду раніше прийнятого Комісією рішення.

За даних обставин у задоволенні вимог адміністративного позову заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури просили відмовити.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені прокурором вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що враховуючи відсутність підстав для визначення ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, останній неправомірно отримує за рахунок коштів Пенсійного фонду України додаткові виплати та користується пільгами, що шкодить інтересам держави. Вказує на те, що ОСОБА_2 , ще будучи військовослужбовцем та його безпосереднім начальником, давно займався різного роду протиправними справами, а тому його звернення до правоохоронних органів щодо перевірки правомірності визначення ОСОБА_2 відповідного статусу є відплатою за такі дії останнього.

ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечив з мотивів, які викладені ним письмово та долучені до матеріалів справи, а також підтримав ті доводи представників відповідача, які озвучені ними в процесі розгляду справи. Вказав, що ОСОБА_1 , який ніколи не приймав участі в експлуатації ядерних боєприпасів та не будучи фахівцем у даній галузі, дозволяє собі вільно тлумачити зміст документів, які носять закрити характер, подаючи при цьому непрофесійну та неправдиву інформацію, та уже тривалий час досліджує питання правомірності встановлення йому відповідного статусу, хоча дане питання жодним чином не стосується його прав чи інтересів. Також зазначив, що такі дії ОСОБА_1 пов`язані виключно із особистою неприязню, адже під час проходження військової служби він був його керівником та у них неодноразово виникали міжособистісні конфлікти.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та третіх осіб, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що громадянин ОСОБА_2 після закінчення в 1961 році Ачинського військового авіаційно-технічного училища військово-повітряних сил проходив військову службу в період з 13 жовтня 1961 року по 23 серпня 1963 року у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді старшого техніка. Умовне найменування «військова частина 54239» належало рухливій ремонтно-технічній базі (ПРТБ) ГК РВ, Сибірський військовий округ.

Після проходження військової служби ОСОБА_2 15 грудня 2004 року отримав довідку в/ч 31600 Міністерства оборони Російської Федерації № 448/16/1136-лп, у якій зазначено, що у період з 1961 по 1963 рік він приймав безпосередню участь в регламентних роботах по обслуговуванню ядерних боєприпасів, їх зберіганні і транспортуванні для відповідних випробувань і навчань.

В подальшому, на підставі даної довідки № 448/16/1136-лп, головним управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької ОДА 17.01.2005 року ОСОБА_2 встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії та видано посвідчення серії НОМЕР_2 .

Поряд із цим, правомірність встановлення ОСОБА_2 відповідного статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС була перевірена Комісією з вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробовуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї у 2012 році на вимогу прокуратури м. Вінниці від 09.10.2012 року та на підставі численних звернень ОСОБА_1 .

Зокрема, як вбачається із протоколу засідання №1 від 07.11.2012 року Комісією одноголосно було прийнято рішення про наявність належних доказів участі ОСОБА_2 в складанні ядерних зарядів і здійсненні на них регламентних робіт для проведення відповідних випробувань і військових навчань.

В подальшому, 10.12.2012 року, ОСОБА_1 направив до правоохоронних органів заяву у якій зазначив, що посадові особи органів соціального захисту Вінницької області та органів охорони здоров`я Вінницької області безпідставно видали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_2 , який шляхом введення посадовців в оману надав документи, які не є підставою для отримання такого посвідчення.

На підставі викладених у заяві обставин до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.03.2013 року було внесено відповідну інформація та відкрито кримінальне провадження №0001718 за ознаками у діях ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України - шахрайство.

Окрім того, 13.11.2014 року Комісією було повторно розглянуто питання щодо правомірності встановлення факту участі ОСОБА_2 у складанні ядерних зарядів, здійсненні на них регламентних робіт для проведення відповідних випробувань і військових навчань.

Як вбачається із Протоколу №2 від 13.11.2014 року, проведення засідання Комісії було обумовлене черговими багаточисленними зверненнями ОСОБА_1 щодо перевірки правомірності встановлення ОСОБА_2 відповідного статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В ході розгляду даного питання на засідання комісії був запрошений і заявник ОСОБА_1 , який у своїх поясненнях з посиланням на листи 12 Центрального НДІ МО РФ, Генеральної військової прокуратури РФ оперував відомостями про те, що ОСОБА_2 не збирав ядерні заряди та не приймав участі у військових навчаннях із випробування ядерної зброї.

За результатами розгляду даного питання, а також заслуховування інформації слідчого СВ Вінницького міського відділу УМВС у Вінницькій області Теслі А.В., який повідомив про хід досудового розслідування кримінального провадження 0001718, Комісією прийнято рішення про залишення його без розгляду до завершення кримінального провадження за ознаками у діях ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Водночас, не погоджуючись із даним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Так, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року по справі № 802/1169/15-а позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено та зобов`язано Вінницьку обласну державну адміністрацію в особі Комісії з вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї розглянути по суті питання про правомірність встановлення факту участі ОСОБА_2 в складанні ядерних зарядів, здійсненні на них регламентних робіт для проведення відповідних випробувань і військових навчань.

Встановлено, що на виконання даної постанови суду відповідачем 21.10.2015 року розглянуто питання по суті та одноголосно підтверджено правомірність встановлення факту участі ОСОБА_2 у складанні ядерних зарядів, здійсненні на них регламентних робіт для проведення відповідних випробувань і військових навчань, що відображено в протоколі № 1 засідання Комісії від 21.10.2015 року.

Разом із тим, з даним рішенням ОСОБА_1 також не погодився та оскаржив його до Вінницького окружного адміністративного суду, який постановою від 19.01.2016 року, що набрала законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 року, у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовив в повному обсязі.

Приймаючи таке рішення у справі суди першої та апеляційної інстанції виходили як зі змісту довідки військової частини НОМЕР_3 від 15.12.2004 № 448/16/1136-лп3, у якій вказано, що ОСОБА_2 брав безпосередню участь в регламентних роботах по обслуговуванню ядерних боєприпасів, їх зберіганні та транспортуванні для відповідних випробувань та навчань, так із аналізу інших доказів і положень Порядку № 674, у зв`язку з чим зроблено висновок про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, оформленого протоколом № 1 від 21.10.2015 року.

При цьому судами надано оцінку та визнано необґрунтованими посилання ОСОБА_1 , як на підставу своїх доводів, на отримані повідомлення відповідних служб Російської Федерації, що регламентні роботи по обслуговуванню ядерних боєприпасів не є роботами по складанню ядерних зарядів, позаяк спірні правовідносини в Україні врегульовуються спеціальним нормативно-правовим актом, яким є Порядок № 674, положення якого Комісією застосовано правильно.

Таким чином правомірність встановлення факту участі ОСОБА_2 у складанні ядерних зарядів, здійсненні на них регламентних робіт для проведення відповідних випробувань і військових навчань на підставі довідки військової частини НОМЕР_3 від 15.12.2004 № 448/16/1136-лп3 підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

В той же час обґрунтовуючи заявлені вимоги у даній адміністративній справі прокурор зазначає, що за результатами розгляду надісланого в ході досудового розслідування запиту про надання міжнародної правової допомоги у кримінальному провадженні №0001718 по встановленню факту видачі ОСОБА_2 довідки № 448/16/1136-лп та проходження останнім військової служби у 1961-1963 роках, до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області 04.12.2015 року надійшли матеріали від компетентних органів Російської Федерації.

Зокрема, вказує, що згідно повідомлення тимчасово виконуючого обов`язки начальника 12 Головного Управління Військового слідчого управління слідчого комітету Росії по Ракетним військам стратегічного призначення від 09.06.2015 вих. №448/16/4927: «Войсковые части 54239 и 31600-В в перечень воинских частей и военных представительств Министерства обороны СССР, в которых проводились работы по сборке ядерных зарядов не входят (приказ МО РФ от 09.07.2008 №321). Войсковая часть 31600-В это условное наименование шестого управления 12 Главного управления Министерства обороны. В войсковой части НОМЕР_1 в период с 1961 года по 1963 год проводились регламентные работы по обслуживанию ядерных боеприпасов, их хранение и транспортировка. Личный состав вой войсковой части 54239, в том числе ОСОБА_3 02.05.1940 года рождения, в период с 13 октября 1961 года по 21 августа 1963 года принимал участие в регламентных работах по обслуживанию ядерных боеприпасов. Регламентные работы по обслуживанию ядерных боеприпасов к работам по сборке ядерных зарядов не приравниваются. Сборка ядерного заряда предусматривает работы, связанные с необходимостью непосредственного контакта с делящимися материалами, чего не предусматривают работы по обслуживанию ядерных боеприпасов, даже включая их частичную сборку (разборку)».
Посилаючись на викладені у даному повідомленні обставини та інші матеріали, що отримані за результатами розгляду запиту про надання міжнародної правової допомоги у кримінальному провадженні №0001718, прокурор переконує суд, що ОСОБА_2 не брав участі в роботах пов`язаних із складанням ядерних зарядів та регламентних роботах на них.

Проте, вказане кримінальне провадження №0001718 від 31.03.2013 року, в межах якого здобуто відповідні докази, постановою слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Теслі А.В. від 04.05.2016 року в частині, порушеній за фактом вчинення шахрайських дій з боку ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Водночас її копію вирішено направити до Вінницької місцевої прокуратури для врахування питання щодо незаконного присвоєння ОСОБА_2 статусу ліквідатора та видачі посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС.

Враховуючи дані висновки, 01.07.2016 року Вінницька місцева прокуратура звернулась до Вінницької обласної державної адміністрації з проханням розглянути питання щодо правомірності надання ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Так, листом директора Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації від 28.07.2016 року за №10-3771 прокуратуру було повідомлено, що проведення засідання комісії раніше вересня 2016 року являється неможливим.

В подальшому, у доповнення до відповіді №10-3771 від 28.07.2016 року, 30.08.2016 за № 10-4324 директором Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації направлено лист у якому повідомлено про відсутність підстав для повторного розгляду питання щодо правомірності встановлення ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позаяк викладена у повідомленні Вінницької місцевої прокуратури інформація уже була предметом розгляду на засіданні Комісії 21.10.2015 року.

Відмова відповідача у здійсненні повторного перегляду справи ОСОБА_2 зумовила звернення заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури до суду із даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, належать до категорії 1, або 2, або 3. Порядок визначення цих категорій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання даних положень, постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.1992р. № 674 затверджено Порядок віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №674).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 674 громадяни із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, відносяться до категорії 3 - особи, які складали ядерні заряди і здійснювали на них регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань, брали участь у підземних випробуваннях ядерної зброї, а також ті, які переопромінились при охороні ядерних полігонів під час випробувань (якщо їх не віднесено до категорії 1).

В той же час положеннями пункту 7 Порядку №674 передбачено, що спірні питання встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї розглядаються комісіями при Раді Міністрів Республіки Крим, обласних, Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях на підставі письмових підтверджень осіб, які брали участь у ліквідації тих же ядерних аварій, у тих же випробуваннях, або у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

На підставі вищезазначених положень ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Порядку №674 та Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51, розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 19.09.2012 року №532 було затверджено Положення про комісію з вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї (далі - Положення).

Згідно з Положенням, Комісія з вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї (далі Комісія) постійно діючий колегіальний орган, що створюється при обласній державній адміністрації.

Метою створення комісії є вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Робота комісії відбувається у формі засідань, які проводяться у міру необхідності.

Засідання комісії вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менш як 2/3 її членів.

Рішення комісії приймаються простою більшістю голосів від загальної кількості присутніх членів комісії та оформляються протоколами, які підписуються головою та секретарем.

За змістом п. 12 Положення, рішення Комісії є підставою для видачі громадянам у встановленому законодавством порядку посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідної категорії, а також вилучення такого посвідчення в разі встановлення Комісією відсутності достатніх доказів для підтвердження факту участі у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї при виникненні спірних питань по справам громадян, яким уже встановлено статус.

Як уже зазначалося судом, питання щодо перевірки правомірності встановлення ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС неодноразово ініціювалося як за зверненнями самого ОСОБА_1 так і за заявами правоохоронних органів, органів прокуратури, Державною фінансовою інспекцією. Безпосередньо на засіданні Комісії з вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї вказане питання розглядалося 07.11.2012 року, 13.11.2014 року та 21.11.2015 року. При цьому актуальність цього питання як до 2012 року так і після прийняття Комісією першого рішення від 07.11.2012 року щодо підтвердження правомірності встановлення ОСОБА_2 відповідного статусу, не було знято. А потік скарг та звернень з боку ОСОБА_1 в різні інстанції не припинявся.

На виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.09.2015 року у справі №802/1169/15-а, Комісією 21.10.2015 року повторно розглянуто питання щодо правомірності встановлення факту участі ОСОБА_2 в складанні ядерних зарядів, здійсненні на них регламентних робіт для проведення відповідних випробувань і військових навчань.

Як слідує зі змісту протоколу № 1 засідання Комісії від 21.10.2015 року, на розгляд Комісії представлено цілу низку документів, письмових пояснень, інформаційних відомостей, зокрема: довідка військової частини НОМЕР_3 від 15.12.2004р. № 448/16/1136-лп3, архівна довідка Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 25.05.2011 р. №2/13768, листи Департаменту гуманітарної політики Міністерства оборони України від 01.11.2006р. та від 04.07.2012р., листи 12 Центрального науково-дослідного інституту МО РФ від 12.10.2011р. № 2308, від 19.01.2012р. № 87, від 23.01.2014р. № 169, від 25.02.2014р. № 338, інші відомості щодо наявності численних перевірок, відповідно до яких порушень вимог діючого законодавства при встановленні ОСОБА_2 статусу постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС, не виявлено.

В ході безпосереднього розгляду матеріалів справи ОСОБА_2 , Комісією встановлено, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_2 приймав безпосередню участь в регламентних роботах з обслуговування ядерних боєприпасів, їх зберіганні та транспортуванні для відповідних випробувань та навчань. При цьому враховано, що статус, який встановлюється громадянам України відповідно до Закону від 28.02.1991 № 796-ХІІ та Порядку від 02.12.1992 №674 діє лише на території України, у зв`язку з чим будь-які висновки та роз`яснення законодавства компетентних органів Російської Федерації можуть носити лише рекомендаційний характер, адже базуються на законодавстві Російської Федерації, згідно якого статус «учасника ядерних випробувань» визначається за критеріями, які суттєва відрізняються від зазначених у законодавстві України. А саме українське законодавство не визначає обмежень щодо застосування факту часткового складання ядерних зарядів при встановлені статусу 3 категорії постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Крім того ОСОБА_2 має групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї, що також вказує на існування причинного зв`язку між існуючим захворюванням та виконанням обов`язків військової служби, які пов`язані із причетністю до складання ядерного заряду.

За сукупністю досліджених Комісією доказів та матеріалів, після заслуховування виступів членів Комісії, останньою одноголосно прийнято рішення щодо підтвердження правомірності встановлення факту участі ОСОБА_2 у складанні ядерних зарядів, здійсненні на них регламентних робіт для проведення відповідних випробувань та навчань.

Обґрунтованість такого рішення Комісії від 21.10.2015 року підтверджена постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі №802/4052/15-а, яка набула законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 року за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної державної адміністрації в особі Комісії з вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Тобто, правомірність встановлення Комісією факту участі ОСОБА_2 у здійсненні регламентних робіт по обслуговуванню ядерних боєприпасів для проведення відповідних випробувань і військових навчань та визначення йому відповідного статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії уже встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У відповідності до статті 255 КАС України постанова суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

А обставини, які встановлені таким судовим рішенням, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Що ж до доводів прокурора та ОСОБА_1 про те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження були здобуті нові, до цього не відомі Комісії письмові докази, видані компетентними правоохоронними органами Російської Федерації та які дають більш ширше уявлення про сутність регламентних робіт по обслуговуванню ядерних боєприпасів, які не можуть прирівнюватись до робіт по складанню ядерних зарядів, у зв`язку з чим ОСОБА_2 не міг брати участі в роботах по складанню ядерних зарядів та регламентних роботах на них, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, у першу чергу суд відмічає, що інформація, яка відображена у повідомленні тимчасово виконуючого обов`язки начальника 12 Головного Управління Військового слідчого управління слідчого комітету Росії по Ракетним військам стратегічного призначення від 09.06.2015 вих. №448/16/4927 жодним чином не спростовує факту участі ОСОБА_2 саме у регламентних роботах по обслуговуванню ядерних боєприпасів для проведення відповідних випробувань і військових навчань, а навпаки його підтверджує.

Крім того, хоч і згадане вище повідомлення, які і інші матеріали компетентних органів Російської Федерації, що надійшли за результатами розгляду запиту про надання міжнародної правової допомоги у кримінальному провадженні № 0001718, є новими доказами, тобто такими, що в часі створені пізніше, проте вони не містять нових по своїй суті обставин, які б уже не були дослідженні Комісією на її засіданні від 21.10.2015 року, а лише розмежовують поняття «регламентних робіт по обслуговуванню ядерних боєприпасів» та «робіт по складанню ядерних зарядів» у баченні тимчасово виконуючого обов`язки начальника 12 Головного Управління Військового слідчого управління слідчого комітету Росії по Ракетним військам стратегічного призначення та інших посадових осіб відповідних органів Російської Федерації.

Такі висновки і роз`яснення для Комісії носять виключно інформаційний характер, позаяк не можуть ґрунтуватися на правових нормах національного законодавства, так як видані органами іноземної держави, і не дають нормативного тлумачення визначення поняття «регламентних робіт по обслуговуванню ядерних боєприпасів» у світлі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи» та Порядку № 674 від 02.12.1992.

При цьому варто звернути увагу на те, що довідка військової частини НОМЕР_3 від 15.12.2004 року № 448/16/1136-лп, на підставі якої ОСОБА_2 визначено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії, не містить жодних посилань про виконання ОСОБА_2 робіт по складанню ядерних зарядів, а підтверджує факт виконання ним регламентних робіт по обслуговуванню ядерних боєприпасів, їх зберіганні і транспортуванні для відповідних випробувань і навчань.

До того ж як вбачається із змісту постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 19.01.2016 року, на момент розгляду справи №802/4052/15-а суд в повній мірі володів інформацією, яка відображена в довідці військової частини НОМЕР_3 , а обставини про те, що виконання регламентних робіт по обслуговуванню ядерних боєприпасів є відмінним від робіт по складанню ядерних зарядів, лягли в основу мотивів заявленого ОСОБА_1 позову, правову оцінку яким надано судом при прийнятті відповідного рішення.

Із наведеного слідує, що інформація аналогічна за змістом тій, що відображена у повідомленні т.в.о. начальника 12 Головного Управління Військового слідчого управління слідчого комітету Росії по Ракетним військам стратегічного призначення від 09.06.2015 вих. №448/16/4927 уже була відома і Комісії станом на 21.10.2015 року так і суду на момент розгляду справи №802/4052/15-а та врахована ним при винесенні постанови від 19.01.2016 року, яка набрала законної сили.

Що ж до висновків слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, які відображені у прийнятій ним постанові від 04.05.2016 року про закриття кримінального провадження, про незаконність присвоєння ОСОБА_2 статусу ліквідатора та видачі йому посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, то суд зауважує, що в цьому випадку слідчий не наділений повноваженнями на вирішення питання правомірності встановлення особі статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, адже це відноситься до виключної компетенції органів, уповноважених законом на розгляд таких питань. Таким органом у нашому випадку є Комісія з вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробовуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, яка з цього приводу уже прийняла рішення, законність якого підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Крім того суд враховує, що на момент винесення слідчим Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області постанови від 04.05.2016 року, уже була така, що набрала законної сили постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 19.01.2016 року, якою підтверджено правомірність визначення ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Однак будь-які посилання на відповідні висновки суду у постанові слідчого відсутні. Тобто мотиви, за яких слідчий дійшов висновків про незаконність присвоєння ОСОБА_2 статусу ліквідатора, не можна вважати об`єктивними, тобто такими, що прийнятими за наслідками всебічного дослідження обставин у справі.

При цьому за приписами п. 12 Положення про комісію з вирішення спірних питань щодо встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, підставою для вилучання посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідної категорії є рішення такої Комісії.

Водночас, таке рішення може бути прийняте в разі встановлення Комісією відсутності достатніх доказів для підтвердження факту участі у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї при виникненні спірних питань по справам громадян, яким уже встановлено статус.

Отже саме відсутність достатніх доказів для підтвердження факту участі особи, а не наявність нових доказів на спростування таких фактів, є передумовою для надання вказаному питанню про визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС статусу «спірного».

Із постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 19.01.2016 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 року у справі №802/4052/15-а чітко вбачається, що Комісією не встановлено відсутності достатніх доказів для підтвердження факту участі ОСОБА_2 у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, а навпаки підтверджено факт участі останнього у здійсненні регламентних робіт по обслуговуванню ядерних боєприпасів для проведення відповідних випробувань і військових навчань в тому числі і на підставі довідки військової частини НОМЕР_3 від 15.12.2004 року № 448/16/1136-лп.

При цьому варто ще раз наголосити, що законність отримання ОСОБА_2 даної довідки та достовірність її змісту було предметом перевірки правоохоронних органів в межах кримінального провадження №0001718, за результатами розслідування якого жодних порушень щодо її отримання чи недостовірності відображених у ній відомостей встановлено не було.

Тобто на разі даний доказ не втратив своєї актуальності чи юридичної сили. А спір щодо правильного розуміння змісту певних визначень чи понять не слід розглядати в площині відсутності достатніх доказів для підтвердження факту участі ОСОБА_2 у складанні ядерних зарядів, здійсненні на них регламентних робіт для проведення відповідних випробувань і військових навчань.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що матеріали, на які посилається прокурор обґрунтовуючи вимоги даного позову, не містять додаткової, раніше не відомої інформації, яка б не була досліджена та оцінена Комісією на засіданні 21.10.2015 року, чи судом при перегляді правомірності прийнятого відповідачем рішення від 21.10.2015 року про визначення ОСОБА_2 відповідного статусу.

А тому відмова відповідача у повторному розгляді на засіданні Комісії справи ОСОБА_2 щодо правомірності встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є цілком обґрунтованою.

При вирішенні даного спору суд не може оминути поза увагою і висновки Європейського Суду з прав людини щодо тлумачення норм Конвенції при застосуванні національного законодавства, позаяк такі згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

В контексті зазначеного необхідно звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Понамарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року у яких зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Виходячи із практики Європейського Суду з прав людини принцип юридичної визначеності має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації (встановлення процедури і її дотримання), та частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Тобто принцип юридичної визначеності в світлі Конвенції гарантує обмеження на безкінечний перегляд рішень, які вступили в силу, не лише правомочного суду, а й іншого владного органу, якщо таке рішення останнього переглядалося судом та визнано законним. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

В даному ж випадку оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, підтверджено факт участі ОСОБА_2 в здійсненні регламентних робіт по обслуговуванню ядерних боєприпасів для проведення відповідних випробувань і військових навчань та зроблено висновок про правомірність прийняття Комісією відповідного рішення щодо визначення ОСОБА_2 статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, тому сама лише незгода прокурора чи одного із учасників процесу з таким рішенням у зв`язку із іншою точкою зору на один і той самий предмет спору, на переконання суду, не може слугувати підставою для постійного перегляду обставин встановлених остаточним судовим рішенням.

За наведених вище обставин суд доходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені прокурором, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович