Справа № 2-а-2456/11
Суддя: Кошель Л. М.
Дата ухвалення: 2012-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2456/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2012 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Кошель Л. М. , розглянувши в скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Білій Церкві про зобовязання відповідача провести перерахунок доплати до пенсії, додаткової пенсії та соціальної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом мотивуючи тим, що відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право як непрацюючий пенсіонер на щомісячну доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, але відповідачем вказана доплата проводиться в значно нижчому розмірі. Також, позивач посилається на те, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії і згідно законодавства має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, розмір якої згідно ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має становити 15 % від мінімальної пенсії за віком. Крім того, позивач посилається і на те, що він має статус дитини війни відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни, згідно ст. 6 цього Закону йому повинна щомісяця виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але в порушення вимог діючого законодавства відповідачем ця допомога виплачується в значно меншому розмірі. А тому позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку доплати до пенсії і додаткової пенсії у розмірах, визначених законом, та дії щодо відмови у перерахунку та виплати йому соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». А також, позивач просить суд зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розмірів, визначених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобовязати відповідача провести йому перерахунок та виплату соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», встановивши її на рівні 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період з 01.10.2010 р.

Ухвалою судді від 22.09.2010 року позовна заява в частині вимог за період з 01.10.2010 року по 20.03.2011 року була залишена без розгляду за пропуском строку звернення до адміністративного суду. Таким чином, судовому розгляду підлягають позовні вимоги з 21.03.2011 р.

На підставі ст.183-2 КАС України справа розглянута в порядку скороченого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження протягом … не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача…

Оскільки відповідач не направив до суду протягом строку встановленому ч. 3 ст. 183-2 КАС України свої заперечення на позов, суд на підставі ч.5 ст. 183-2 КАС України вважає за необхідне розглянути дану справу в порядку скороченого провадження.

Оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у м. Білій Церкві як непрацюючий пенсіонер.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований і постійно проживає в м. Білій Церкві, яке згідно постанови КМ України від за № 106 від 23.07.1991 року /додаток № 1/ віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» /в редакції до 01.01.2008 року/ пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

А згідно ч.1 даної статті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

-у зоні посиленого радіоекологічного контролю-одна мінімальна заробітна плата.

Отже, позивач, як непрацюючий пенсіонер, відповідно до Закону має право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Судом також встановлено, що вказана доплата до пенсії проводилася відповідачем у розмірі 5 грн. 20 коп., передбаченому постановою КМ України від 26.07.1996 року за № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Судом встановлено, що розмір доплати до пенсії, визначений вказаною вище постановою КМ України, суперечить вимогам ст. 39 Закону та іншим нормам Законів.

Згідно Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» № 1646-УІ від 20.10.2009 р. встановлено розмір мінімальної заробітної плати на 2010 рік : з 1 січня 2010 року 869 грн., з 1 квітня 2010 року 884 грн., з 1 липня 2010 року 888 грн., з 1 жовтня 2010 року 907 грн., з 1 грудня 2010 року 922 грн. Такі самі розміри мінімальної заробітної плати визначені ст.53 Закону України « Про Державний бюджет України на 2010 рік».

Законом України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено вказаний Закон статтею 71, згідно якої дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону.

За рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», в т.ч. п.30 ст.71 цього Закону, яким було зупинено дію статті 39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішення Конституційного Суду є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Крім того, в п.5 зазначеного рішення вказано на те, що рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до п.28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесено наступні зміни, а саме: частину першу та другу статті 39 замінено однією частиною такого змісту: громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата в порядку та розмірах, встановлених КМ України, у звязку з цим частину третю вважати частиною другою.

Але, за рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 визнано неконституційними деякі положення Закону «Про Державний бюджет України на 2008 рік», в т.ч. і п.28 розділу 2 Закону, відповідно до якого були внесені зміни до ст. 39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, оскільки Закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст. 39 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та положення Законів про встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не постанови КМ України .

19.06.2011 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 14.06.2011 року №3491-VІ відповідно до якого було внесено зміни до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік. Так в п. 7 Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік було вказано що, Прикінцеві положення доповнити пунктом 4 такого змісту: 4. Установити, що у 2011 році норми і положення статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №13, ст. 178 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання вищевказаного Закону України Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року була прийнята постанова за №745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, в п. 4 якої було встановлено, що підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, передбачене статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється в таких розмірах: тим, що проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю 5,2 гривні. Вказана постанова набрала чинності з 23.07.2011 року. Закони України про державний бюджет України на 2010 та 2011 роки, Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік а також Закон України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної ради України, тобто актами однакової юридичної сили, а діюче законодавство не містить норм, які б встановлювали пріоритетність одних законів над іншими, в тому числі і в залежності від предмета правового регулювання. Також відсутні закони, які б регулювали питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Загальновизнаним є те, що серед двох однопредметних актів застосуванню підлягає той, який діє у часі пізніше, якщо інше не передбачено самим цим актом.

Таким чином, проаналізувавши всі зазначені правові норми суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку вказаної доплати до пенсії позивача у розмірі мінімальної заробітної плати є протиправними, за період з 21.03.2011 року по 22.07.2011 року.

Вимоги позивача про зобовязання Управління ПФУ в м. Білій Церкві провести перерахунок і виплату доплати до пенсії, передбаченої ст. 39 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, підлягають до часткового задоволення, а саме: за період з 21.03.2011 року по 22.07.2011 року включно.

Щодо інших вимог позивача по справі встановлено наступне.

Позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та належить до 4 категорії, що стверджується копією посвідчення .

Позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у м. Білій Церкві і одержує пенсію, яка призначена відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначена відповідно до ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але з розрахунку, визначеного постановою КМУ №1 від 03.01.2002 року, яка втратила чинність на підставі постанови КМУ №654 від 16.07.2008 року.

Відповідно до ст. 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а/ державної пенсії; б/ додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 4, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Також слід зазначити, що надання ст. 62 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи КМ України повноважень стосовно розяснення порядку застосування цього Закону не означає, що останній при визначенні порядку застосування Закону може допустити звуження змісту та обсягу прав громадян, встановлених Законом, тобто, КМ України повинен був встановити такий порядок не порушуючи вимог Закону щодо розмірів пенсій зазначеним категоріям пенсіонерів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно положень ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то виходячи з загального принципу пріоритетності нормативно правових актів, суд вважає, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню саме положення ст. 51 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та положення Законів про встановлення розміру мінімальної заробітної плати, а не постанови КМ України.

Так, в разі колізії між нормативно-правовими актами КМ України та Законами України застосуванню підлягають саме положення Законів України, які є актами вищої юридичної сили.

Отже, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то суд вважає, що при вирішенні даного спору щодо визначення розміру пенсії та додаткової пенсії позивача підлягають застосуванню саме положення ст.ст. 51, 54 Закону, а не постанови КМ України, на яку вказано вище.

Враховуючи наведене суд вважає, що при визначенні розміру додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю позивача необхідно керуватися положеннями ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Виходячи з положень ст. 51 Закону, під час визначення розміру додаткової пенсії позивача за основу при розрахунку береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та залежить від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

А тому, суд вважає за можливе не приймати до уваги положення ч.3 ст. 28 вищевказаного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого законодавчо визначеного мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем його права на одержання додаткової пенсії в розмірах, передбачених Законом Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 вказаного вище Закону в новій редакції у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, оскільки розмір додаткової пенсії позивача необхідно розраховувати з мінімального розміру пенсії за віком, який залежить від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, про що вказано вище в постанові, то підставою для перерахунку пенсії позивача є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок повинен здійснюватися з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ст.1 Закону України від 20.10.2009 р. № 1646-УІ «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить : з 1 січня 2010 року -695 грн., з 1 квітня 2010 року 706 грн, з 1 липня 2010 року 709 грн, з 1 жовтня 2010 року 723 грн., з 1 грудня 2010 року 734 грн. Такі самі розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначені ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік».

Крім того, судом встановлено, що п.28 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було внесено на 2008 рік зміни до ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме, зменшено розмір додаткової пенсії до 5 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Але за рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп визнано неконституційними деякі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», в т.ч. п.28 розділу 2 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

В цьому рішенні також вказано на те, що рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

19.06.2011 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 14.06.2011 року №3491-VІ відповідно до якого було внесено зміни до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік. Так в п. 7 Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік було вказано що, Прикінцеві положення доповнити пунктом 4 такого змісту: 4. Установити, що у 2011 році норми і положення статті 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №13, ст. 178 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання вищевказаного Закону України Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року була прийнята постанова за №745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, в п. 1 якої було встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність: тим, що належать до категорії 4, - 5 відсотків. Вказана постанова набрала чинності з 23.07.2011 року. Закони України про державний бюджет України на 2010 та 2011 роки, Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік а також Закон України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної ради України, тобто актами однакової юридичної сили, а діюче законодавство не містить норм, які б встановлювали пріоритетність одних законів над іншими, в тому числі і в залежності від предмета правового регулювання. Також відсутні закони, які б регулювали питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Загальновизнаним є те, що серед двох однопредметних актів застосуванню підлягає той, який діє у часі пізніше, якщо інше не передбачено самим цим актом.

Проаналізувавши всі зазначені правові норми вважаю, що дії відповідача щодо виплати додаткової пенсії позивачу в розмірі 5% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є протиправними, за період з 21.03.2011 року по 22.07.2011 року, а розмір додаткової пенсії позивача має становити за вказаний період 15% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 51 вищевказаного Закону.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату йому додаткової пенсії в розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 21.03.2011 року по 22.07.2011 року включно є обґрунтованими.

Щодо вимог позивача про визнання відмови Управління ПФУ в м. Білій Церкві щодо нарахування та виплати йому соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» неправомірною та зобовязання відповідача провести йому перерахунок та виплату вказаної допомоги, встановивши її на рівні 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, то суд при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Так, по справі встановлено, що позивач належить до числа осіб, на яких поширюється дія Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

В судовому засіданні також встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Білій Церкві та одержує пенсію за віком, з 01.01.2008 року йому призначено підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 49,8 грн. відповідно до внесених змін до ст.6 вказаного вище Закону згідно з Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, що слідує з письмових заперечень відповідача в матеріалах справи.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ст.6 Закону Про соціальний захист дітей війни було викладено в новій редакції і передбачено виплату з 01.01.2008 року вказаного вище підвищення до пенсії дітям війни у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Але за рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп вказані вище положення визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

А як встановлено судом, жодних нормативно-правових актів, які б регулювали питання призначення підвищення до пенсії дітям війни, крім вказаного вище Закону «Про соціальний захист дітей війни», ні Верховна Рада, ні КМ України не приймали.

А тому, суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача з приводу відсутності механізму реалізації положень ст. 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни», оскільки в самій статті 6 визначено розмір такого підвищення, а саме: 30% мінімальної пенсії за віком.

Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача в письмових запереченнях на позов з приводу того, що неможливо при визначенні розміру даного підвищення до пенсії позивача застосовувати мінімальну пенсію за віком, як розрахункову величину.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

А тому, суд вважає за можливе не приймати до уваги положення ч. 3 ст. 28 вищевказаного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого законодавчо визначеного мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем його права на одержання підвищення до пенсії в розмірах, передбачених Законом «Про соціальний захист дітей війни».

Безпідставними суд також вважає посилання відповідача в письмових запереченнях на відсутність коштів щодо забезпечення виплати вказаного підвищення до пенсії у розмірах, передбачених Законом, оскільки органи державної влади та місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

А як встановлено судом, виплата підвищення як дитині війни проводиться до пенсії позивача саме органами ПФУ починаючи з 01.01.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» № 1646-УІ від 20.10.2009 р. прожитковий мінімум на 2010 рік для осіб, які втратили працездатність , становить : з 1 січня 2010 року 695 грн., з 1 квітня 2010 року 706 грн., з 1 липня 2010 року 709 грн., з 1 жовтня 2010 року 723 грн., з 1 грудня 2010 року 734 грн.

Отже, розмір підвищення до пенсії позивача, яке виплачується відповідачем з 01.01.2008 року 49,8 грн., не відповідає вимогам ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни, тобто, є меншим за 30% від мінімальної пенсії за віком.

19.06.2011 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік від 14.06.2011 року №3491-VІ відповідно до якого було внесено зміни до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік. Так в п. 7 Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік було вказано що, Прикінцеві положення доповнити пунктом 4 такого змісту: 4. Установити, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України Про статус і соціальний захист дітей війни (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., №13, ст. 178 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вищевказаного Закону України Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року була прийнята постанова за №745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, в п. 6 якої було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні. Вказана постанова набрала чинності з 23.07.2011 року. Закони України про державний бюджет України на 2010 та 2011 роки, Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік а також Закон України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної ради України, тобто актами однакової юридичної сили, а діюче законодавство не містить норм, які б встановлювали пріоритетність одних законів над іншими, в тому числі і в залежності від предмета правового регулювання. Також відсутні закони, які б регулювали питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Загальновизнаним є те, що серед двох однопредметних актів застосуванню підлягає той, який діє у часі пізніше, якщо інше не передбачено самим цим актом.

Проаналізувавши всі зазначені правові норми вважаю, що дії відповідача щодо виплати позивачу щомісячної соціальної допомоги як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни, в розмірі 49,8 грн., є протиправними, за період з 21.03.2011 року по 22.07.2011 року, а розмір щомісячної соціальної допомоги як дитині війни позивача має становити за вказаний період 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 вищевказаного Закону.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату йому щомісячної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 21.03.2011 року по 22.07.2011 року включно є обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст. 256 КАС України постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження, виконуються негайно.

На підставі ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито» позивач звільнений від сплати держмита /судового збору/ на користь держави.

Керуючись ст.ст. 19, 113 Конституції України, ст.ст. 49, 51, 53, 54, 62, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, постановою КМ України від 03.01.2002 р. № 1, ст.1 Закону України від 20.10.2009 р. № 1646-УІ, ст.ст. 9, 11, 14, 70, 71, 158-163 , 183-2, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного Фонду України в м. Білій Церкві щодо перерахунку доплати до пенсії ОСОБА_1 за проживання на території радіоактивного забруднення згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі мінімальної заробітної плати.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Білій Церкві провести перерахунок та виплату доплати до пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати щомісячно в розмірах, визначених в Законі України про Державний бюджет України на відповідний рік, з 21.03.2011 року по 22.07.2011 року включно з врахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві щодо перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_1 в розмірах відповідно до ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України у м. Білій Церкві провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні 15 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, починаючи з 21.03.2011 року по 22.07.2011 року включно з врахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у відсотках до розміру мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі 30 відсотків від визначеного законом розміру мінімальної пенсії за віком /розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/ починаючи з 21.03.2011 року по 22.07.2011 року включно з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_2