Справа № 209/3698/16-а (2-а/209/85/16)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 рокусправа № 209/3698/16-а (2-а/209/85/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 жовтня 2016 року у справі №209/3698/16-а(2-а/209/85/16) за позовом ОСОБА_1 до сектору Кам'янського відділу поліції ГУ НП Дніпропетровської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 жовтня 2016 року звернувся до суду з позовом до сектору Кам'янського відділу поліції ГУ НП Дніпропетровської області, згідно з яким просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. серії ДР №162000.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що пішохід перетинав проїжджу частину в невстановленому місці тому він неповинен був надавати йому дорогу та не порушував правил дорожнього руху.

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. серії ДР №162000 є законною та не підлягає скасуванню.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме у зв'язку з тим, що 31.08.2016 року о 16 годині 55 хвилин, ОСОБА_2 керував транспортним засобом Ніссан, державний номерний знак НОМЕР_1, на регульованому перехресті вул. І.Франка та вул. Криворізька повертаючи праворуч не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину на яку він повертав, чим порушив правила проїзду перехрестя п. 16.2 ПДР України (а.с.5).

Законність і обґрунтованість вищевказаної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пункт 16.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі по тексту ПДР) визначає, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам організаціям і громадянам.

Так, статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлюється обов'язок водія, зокрема, надавати переважне право руху пішоходу, який знаходиться на пішохідній доріжці (зебрі). У цьому разі водій зобов'язаний надати можливість пішоходу безпечно перейти дорогу, вулицю.

Правилами дорожнього руху передбачено, що пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про дорожній рух» пішохід, тобто особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу, має право на переважне перетинання проїзної частини по позначених пішохідних переходах. При цьому, пішохід зобов'язаний перетинати проїзну частину автомобільної дороги, вулиці по пішохідних переходах, а в разі їх відсутності - на перехрестях по лінії тротуарів і узбіч.

Тобто, пішохід має право на переважне перетинання проїзної частини виключно у встановленому для цього місці.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що водій зобов'язаний передбачити та надати переважне право пішоходу безпечно перейти дорогу, вулицю лише у встановленому для цього місці.

При відтворенні відеофіксації здійсненої відповідачем під час фіксування адміністративного правопорушення за яке на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.2 статті 122 КУпАП вбачається факт зафіксування працівником патрульної поліції ненадання позивачем переваги пішоходу перейти дорогу, вулицю, однак з відеофіксації не вбачається в якому саме місці перехрестя переходив дорогу пішохід, чи то по пішохідному переходу чи то по лінії тротуару, узбіччя, що фактично свідчить про відсутність фіксування відповідачем складу правопорушення передбаченого ч.2 статті 122 КУпАП, оскільки не зафіксовано факт ненадання позивачем можливості пішоходу перейти дорогу, вулицю саме у встановленому для цього місці.

Позивач, як водій механічного транспорту зобов'язаний надати переважне право пішоходам, які переходять дорогу, вулицю саме в установленому для цього місці.

Порушення пішоходом Правил дорожнього руху, а саме перехід дороги, вулиці у не встановленому для цього місці не може породжувати у водія обов'язок надавати переважне право у русі такому пішоходу.

Слід зазначити й те, що суд першої інстанції роблячи висновок про те, що пішохід переходив дорогу, вулицю у встановленому місці не встановив у якому саме «встановленому місці» переходив дорогу пішохід, чи то по пішохідному переходу чи то по лінії тротуару, узбіччя.

Крім того, відповідачем а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів того, що пішохід переходив дорогу, вулицю саме у місці встановленому для переходу такої дороги, вулиці.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідач зазначеного обов'язку не виконав та не надав до суду доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення склад якого передбачено ч.2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо необхідності задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 20 жовтня 2016 року у справі №209/3698/16-а(2-а/209/85/16) - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР №162000 від 31 серпня 2016 року винесену поліцейським Кам'янського відділу поліції ГУ НП Дніпропетровської області Могилою П.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 13 січня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко