Справа № 808/8701/15
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/8701/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2016 року

справа № 808/8701/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного навчального закладу "Запорізький професійний торгово-кулінарний ліцей" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року у справі № 808/8701/15 за адміністративним позовом Державного навчального закладу "Запорізький професійний торгово-кулінарний ліцей" до Головного управління Державної служби України з питань праці у Запорізькій області про визнання протиправними дій та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

17 листопада 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Державного навчального закладу “Запорізький професійний торгово-кулінарний ліцей” до Головного управління Державної служби України з питань праці у Запорізькій області, в якому позивач просить суд: визнати перевірку позивача та дії працівників управління Державної служби України з питань праці у Запорізькій області (на момент перевірки територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Запорізькій області) незаконними; скасувати акт перевірки №18 від 31.08.2015 та припис №18 від 31.08.2015.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із постаново суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

03 вересня 2015 року, за результатами проведеної перевірки та на підставі акту перевірки №18 від 31.08.2015, Територіальним управлінням державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Запорізькій області складено припис №18, з вимогами усунути виявленні порушення.

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо призначення та проведення планової перевірки та складеним приписом, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що припис є законним та акт відповідача є правомірним.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято два закони: Закон України № 76 “Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України” (далі – Закон № 76) та Закон України № 71 “Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи” (далі – Закон № 71), норми яких встановлюють обмеження щодо проведення перевірок суб’єктів господарювання контролюючими органами.

Так, відповідно до п.8 розділу ІІІ “Прикінцеві положення” Закону № 76 установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України ) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб’єкта господарювання щодо його перевірки.

В свою чергу, п.3 розділу ІІ “Прикінцеві положення” Закону № 71 визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу КМУ, за заявкою суб’єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України “Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності” від 05.04.2007 № 877-V (далі – Закон № 877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Пунктом 41.1 ст.41 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно з п.1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236, державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Враховуючи спрямування Закону № 71 на врегулювання податкових правовідносин, суд приходить до висновку, що норми Закону № 71 встановлюють обмеження для перевірок, що здійснюються саме органами Державної фіскальної служби України, в той час як обмеження, визначені Законом № 76, поширюються на інші контролюючі органи (окрім Державної фінансової інспекції України).

Положенням про Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №408/2011 визначено, Державна служба гірничого нагляду та промислової безпеки України (Держгірпромнагляд України) є центральним органом виконавчої влади, одним з основних завдань якого є організація та здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням законів та інших нормативно-правових актів з питань промислової безпеки, охорони праці, безпечного ведення робіт юридичними та фізичними особами, які відповідно до законодавства використовують найману працю; геологічного вивчення надр, їх використання та охорони, а також використання і переробки мінеральної сировини; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення; безпечного проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; трубопровідного транспорту, функціонування ринку природного газу та діяльності, пов'язаної з об'єктами підвищеної небезпеки та потенційно небезпечними об'єктами.

Апелянт у апеляційній скарзі зазначає, що перевірка призначена відповідачем незаконно, оскільки діє мораторій на проведення перевірок суб'єктів господарювання.

Слід зазначити, що приписи постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 № 408 “Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами”, та зазначає, що згідно преамбули зазначеної постанови визначено, що вона приймалась у зв’язку із запровадженням ст. 31 Закону України “Про Державний бюджет України на 2014 рік” від 16.01.14 № 719 обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими.

Особливістю закону про державний бюджет відповідного року є те, що строк його дії обмежується відповідним бюджетним періодом, який починається 1 січня та закінчується 31 грудня того року, на який даний закон прийнято. Тобто, його дія та дія будь-яких нормативно правових актів, прийнятих на його виконання, не може бути розповсюджена на правовідносини, що виникли за межами вказаного часового відрізку.

Термін дії Постанови КМУ від 13.08.14 № 408 закінчився 31.12.14, у зв’язку з чим її положення не можуть бути застосовані у подальшому.

Таким чином, на період з січня по червень 2014 року поширювалось обмеження щодо проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами, зокрема й Державною інспекцією з питань праці та її територіальними органами.

Враховуючи вище викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інтанції, що починаючи з 01.07.2015 року обмеження на здійснення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців органами Держгірпромнагляду України не застосовується.

Оскільки дія вищевказаного мораторію закінчилась, починаючи з 01 липня 2015 року проведення заходів державного контролю за дотриманням законодавства про працю у загальному порядку відновилось.

Дія закону про державний бюджет відповідного року обмежується відповідним бюджетним періодом, який починається 1 січня та закінчується 31 грудня того року, на який даний закон прийнято, тобто, його дія та дія будь-яких нормативно правових актів, прийнятих на його виконання, не може бути розповсюджена на правовідносини, що виникли за межами вказаного часового відрізку.

Таким чином, термін дії Постанови КМУ від 13.08.14 № 408 закінчився 31.12.14р., у зв'язку з чим її положення не можуть бути застосовані у подальшому.

Крім того, 28.12.2014р. Верховною Радою України прийнятий Закон України, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплату праці» №77- УІІІ, відповідно до п. 30 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень якого, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення виведено з під сфери дії Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, зокрема надано більше повноважень Держпраці.

Посилання позивача про неправомірність дій відповідача під час проведення перевірки є необґрунтованими, оскільки відповідачем будо дотримано процедуру завчасного повідомлення суб’єкта господарювання про проведення перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного навчального закладу "Запорізький професійний торгово-кулінарний ліцей"- залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року у справі № 808/8701/15 - без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов

Згідно з оригіналом

Помічник судді Т.Л. Близнюк