Справа № 804/5160/16
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/5160/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2016 року

справа № 804/5160/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Лівобережної об’єднаної державної податкової інспекції у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року

у адміністративній справі № 804/5160/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» до Лівобережної об’єднаної державної податкової інспекції у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов’язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року задоволено адміністративний позов ПрАТ «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій», визнано протиправною бездіяльність Лівобережної ОДПІ у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо не здійснення звірення розрахунків ПрАТ «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» за період з 01.01.2008 р. по 01.07.2016 р. з орендної плати з юридичних осіб та не надання відповідного акту звірення розрахунків платника станом на 01.07.2016 року, визнано суму фактично сплачену ПрАТ «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» у розмірі 3 818 691,46 грн. як надміру сплачену суму грошового зобов’язання з орендної плати з юридичних осіб, та зобов’язано Лівобережну ОДПІ у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області здійснити звірення розрахунків ПрАТ «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» за період з 01.01.2008 р. по 01.07.2016 р. з орендної плати з юридичних осіб із відповідним відображенням даних в інтегрованій картці платника ПрАТ «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» щодо надміру сплачених сум у розмірі 3 818 691,46 грн. та надати акт звірення розрахунків платника з орендної плати з юридичних осіб станом на 01.07.2016 року. На користь Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережної об’єднаної державної податкової інспекції у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена відповідачем по справі з підстав помилкового застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, та не врахування того, що позивачем по справі в спірний період самостійно визначалися у податковій декларації грошові зобов’язання за користування земельними ділянками: площею 0,0847 га, за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Повітряна, буд.5; та площею 8,1422 га, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Молодогвардійська, буд.2, що за його твердженням унеможливлює оскарження позивачем в адміністративному або судовому порядку таких податкових зобов'язань, та свідчить про відсутність у позивача права на визнання надмірно сплачених ним сум до бюджету за період 2008-2010 роки і на відображення в картці особового рахунку сум переплати, тому просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції, і прийняти нову постанову про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що з урахуванням ст.7 Закону України "Про плату за землю", органи Державної Податкової Адміністрації України зобов'язували підприємства, у яких в оренді знаходяться земельні ділянки, подати Декларацію по розрахунку орендної плати за землю на 2008р., з урахуванням Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та сплачувати орендну плату в розмірі 3% від грошової оцінки, а позивач вважаючи, що в показниках раніше поданих податкових деклараціях припустився помилки, мав право з урахуванням строку давності, надати уточнюючий розрахунок. При цьому, апелянт акцентує увагу на тому, що заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами згідно п.5.3.1. ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з нижченаведеного

Спір у цій справі пов'язаний з бездіяльністю (фактичною відмовою) Лівобережної ОДПІ у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області у проведенні звірки правильності розрахунків позивача, за вимогою останнього, як платника орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності, та не надання відповідного акту звірення розрахунків платника станом на 01.07.2016 року, з визначенням суми фактично сплаченої ПрАТ «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» суми грошового зобов’язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 3 818 691,46 грн., яка на думку позивача є надміру сплаченою за період з 01.01.2008 р. по 01.31.2010 р.

Оскільки підставою для виникнення у цій справі спору визначально слугували правовідносини зі справляння орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, правильність обчислення та справляння якого до бюджету контролюється податковим органом, тому цілком очевидно, що у разі встановлення як платником податків, так і податковим органом факту переплати вказаного виду платежу, за заявою платника податків здійснюється звірення стану розрахунків платника за спірний період, результати якої повинні бути оформлені актом, підписаним відповідно податковим органом і платником податків.

У даній справі судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» (колишня організаційно-правова форма підприємства - Відкрите акціонерне товариство) перебуваючи на податковому обліку в Лівобережній об’єднаній державній податковій інспекції у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник орендної плати з юридичних осіб за земельні ділянки державної і комунальної власності, 16.08.2016 року звернувся до відповідача з заявою вих.№ 54 (а.с.29) на проведення звірення його розрахунків за період з 01.01.2008 р. по 01.07.2016 р. з орендної плати з юридичних осіб по користуванню земельними ділянками комунальної власності, та про надання відповідного акту.

Податковим органом не заперечується, що за письмовою заявою суб’єкта господарювання, щодо якого в контролюючому органі відкрито інтегровану картку платника, надається письмовий документ щодо стану його розрахунків за податками, зборами та ЄСВ у довільній формі, і такий письмовий документ видається не пізніше 15-ти робочих днів з дня отримання заяви, в якій госпсуб’єктом зазначено платежі і період щодо яких здійснюється звірка стану розрахунків з бюджетами, а також нараховані і сплачені суми по цих платежах за вказаний період.

За матеріалами справи встановлено, що орендну плату з юридичних осіб за земельні ділянки державної і комунальної власності, позивач щорічно в період 2000-2016 р.р. сплачує за земельні ділянки комунальної власності, отримані ним у користування за нотаріально посвідченими договорами, укладеними 09 листопада 2000 року з Дніпропетровською міською радою на підставі Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оренду землі», та рішення Дніпропетровської міської ради від 21.09.2000р. № 2341, а саме: за договором оренди земельної ділянки площею 0,0847 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Повітряна, б.5, строком дії до 21.09.2015 р. (а.с.13-18), та договоруом оренди земельної ділянки площею 8,1422 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, б.2, строком дії до 21.09.2015 р. (а.с.8-12), якими між позивачем (орендар) та Дніпропетровською міською радою (орендодавець) було узгоджено: суму орендної плати, порядок та строк сплати орендної плати за користування земельними ділянками на термін дії договорів; а також умови перегляду розміру орендної плати за згодою сторін, і проведення індексація суми орендної плати у разі збільшення розміру земельного податку прямо пропорційно відповідно до законів України.

Так, договором оренди земельної ділянки площею 0,0847 га за адресою: м.Дніпропетровськ Самарський район вул.Повітряна б.5, грошова оцінка якої складає суму в розмірі 117 739,27 грн. (а.с.13), чітко було визначено, що сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору до 21.09.2015 року складає в розмірі 1 177,39 грн/рік, що становить 98,11 грн./міс. (п.3.1 Договору), а за договором оренди земельної ділянки площею 8,1422 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, б.2, грошова оцінка якої складає суму в розмірі - 11 318 260,52 грн. (а.с.8) визначено, що сума орендної плати за користування цією земельною ділянкою на термін дії договору до 21.09.2015 року складає в розмірі 135 819,12 грн/рік, що становить 11 318,26 грн./міс. (п.3.1 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, та відповідачем по справі не заперечується, протягом дії вказаних вище договорів у передбаченому чинним законодавством порядку та згідно умов цих договорів, розмір орендної плати за користування земельними ділянками не змінювався. Отже, позивач в період з 2000 р. до 2011 року повинен був здійснювати плату за користування земельними ділянками комунальної власності у розмірі 1177,39 грн/рік, та 135819,12 грн./рік відповідно, з урахуванням індексації суми орендної плати, і лише починаючи з 01.01.2011 року, тобто, з дня набрання чинності та дії Податкового кодексу України, яким закріплено мінімальний та максимальний розмір плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, а також обов’язок платника податків самостійно перераховувати величину орендної плати на поточний рік з урахуванням вимог пп.288.5.1 пп.288.5.2 п.288.5 ст.288 ПК України, позивач мав сплачувати вже 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, замість закріплених в договорах оренди сум.

Зазначені в попередньому абзаці висновки повністю узгоджуються з практикою Верховного Суду України з даної категорії справ, яка для судів нижчої ланки є обов'язковими для врахування при вирішенні спрів по дюнній категорії справ.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що грошове зобов’язання позивача за рік по оренді земельних ділянок комунальної власності відповідно до умов Договорів оренди земельної ділянки від 09.11.2000 року та з урахуванням визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік коефіцієнтів індексації, складало: 175 735,95 грн. – у 2008 р.; 202 447,82 грн.– у 2009 р.; та. 214 392,24 грн.– у 2010 р. Проте, на вимогу податкового органу про розрахунок орендної плати за землю у період 2008-2010 р.р. з урахуванням відповідних Законів України Про Державний бюджет України на 2008 рік, 2009 рік та 2010 рік, позивачем в податкових деклараціях з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності було задекларовано та фактично сплачено орендну плати у розмірах: за звітній період 2008 року – 1 308 217,47 грн. (а.с.25-28 податкова декларація від 29.02.2008 року); за звітній період 2009 року – 1 507 066,56 грн. (а.с.22-24 податкова декларація від 27.01.2009 року); та за звітній період 2010 року – 1 595 983,44 грн. (а.с.19-21 податкова декларація від 27.01.2010 року).

На підставі аналізу фактичних обставин по справі, судом першої інстанції також правильно було встановлено, що переплата орендної плати за землю з боку ПрАТ «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» за період 2008-2010 р.р. склала загальну суму в розмірі – 3 818 691,46 грн. (1 308 217,47 грн.- 175 735,95 грн.= 1 132 481.52 грн. за 2008 рік; 1 507 066,56 грн.- 202 447,82 грн.= 1 304 618.74 грн. за 2009 рік; 1 595 983,44 грн.- 214 392,24 грн.= 1 381 591.20 грн. за 2010 рік)

Зазначена в попередньому абзаці переплата позивача по орендній платі за землю комунальної власності виникла внаслідок виконання вимог Державної податкової інспекції, яким підприємство зобов’язувалося подавати Декларацію по розрахунку орендної плати за землю та сплачувати орендну плату в розмірі 3% від грошової оцінки, що за висновками суду першої інстанції обгрунтовано визнано таким, що суперечить положенням ст.ст.2, 7, 13, 15, 21 Закону України «Про плату за землю», ст.93 Земельного кодексу України, ст.629 Цивільного кодексу України, а також наведеним в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 8 «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», та змісту договорів оренди земельнї ділянки, на підставі яких позивач користується земельними ділянками площею 0,0847 га за адресою: м.Дніпропетровськ Самарський район вул.Повітряна б.5, та площею 8,1422 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, б.2.

Правильність вищенаведеної позиції суду першої інстанції щодо безпідставності вимоги ДПА про сплату позивачем у 2008 році орендної плати за землю у розмірі 3% від грошової оцінки підтверджується також: змістом статті 1 Закону України "Про систему оподаткування" в якій зазначено, що ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України про оподаткування стосовно надання пільг, зміни податків, зборів (обов'язкових платежів), механізму їх сплати вносяться до цього Закону, інших Законів України про оподаткування не пізніше, ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року і набирають чинності з початку нового бюджетного року, а згідно частини другої статті 7 Закону України "Про систему оподаткування" зміна податкових ставок і механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не можуть запроваджуватися Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік; змістом п. 3 ст.27 Бюджетного кодексу України закони України, відповідно якої, закони, які впливають на формування доходної та видаткової частини бюджетів, повинні бути офіційно оприлюднені до 15 серпня року, що передує плановому, а в іншому разі норми відповідних законів, що впливають на формування доходної та/або видаткової частини бюджетів, застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, наступного за плановим; а також рішенню Конституційного суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 р., яким положення пункту 8 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано таким, що є неконституційними та відмінено. Отже, втратили чинність, доповнення до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" щодо річної орендної плати за земельні ділянки, в трикратного розміру земельного податку.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що підприємство позивача, виконавши вимоги ДПА та сплативши у період 2008-2010 років оренду плату із розрахунку 3% здійснило переплату з вини податкового органу.

Погоджується також судова колегія з висновками суду першої інстанції в частині обов'язку відповідача по справі вести оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування в затвердженому наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 р. Порядку, який здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС (п.3 Порядку), та відповідальність за достовірність відображення в якій первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи (п.4 Порядку), та зобов'язаний повідомляти платника податків про кожен факт надмірної сплати податку і про розмір цієї суми переплати, а разі виявлення такої переплати повинен запропонувати та провести спільну перевірку сплачених податків, за результатами якої оформити акт.

Проте протягом 2008-2015 років Лівобережною ОДПІ у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не здійснювалось відповідне відображення стану розрахунків платника з орендної плати з юридичних осіб, що мало б бути відображенням виконання/невиконання платником умов договорів оренди земельної ділянки, а здійснювалось лише порівняння задекларованої суми грошових зобов’язань з орендної плата та сумою фактичної сплати, що свідчить про неналежне виконання Лівобережною ОДПІ у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області покладених на неї обов'язків, а відмова відповідача провести звірення розрахунків за вимогою позивача за період з 01.01.2008р. по 01.07.2016р. з орендної плати з юридичних осіб та скласти акт звірення розрахунків платника станом на 01.07.2016 року – обґрунтовано визнано судом першої інстанції як протиправна бездіяльність Лівобережної ОДПІ у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка потребує судового захисту у спосіб визначений Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» в звяіленом у цій справі адміністративному позові шляхом зобов’язання відповідача здійснити звірення розрахунків ПрАТ «Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій» за період з 01.01.2008 р. по 01.07.2016 р. з орендної плати з юридичних осіб із відповідним відображенням даних в інтегрованій картці позивача, як платника, щодо надміру сплачених сум у розмірі 3 818 691,46 грн. та надати акт звірення розрахунків платника з орендної плати з юридичних осіб станом на 01.07.2016 року.

Доводи апеляційної скарги відповідача наведених вище висновків суду першої інстанції не спростовують, і відповідно не можуть слугувати підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року, у зв'язку з чим оскаржувана у цій справі постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія –

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Лівобережної об’єднаної державної податкової інспекції у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський