Справа № 227/3770/16-а
Суддя: Притуляк С. А.
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Притуляка С.А.,

при секретарі Коверченковій М.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Добропілля в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача - Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо не відновлення з 01.06.2015р. виплати пенсії позивачеві, а також зобов'язати відповідача відновити позивачеві виплату пенсії за віком з 01.06.2015р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з квітня 2015 року позивачеві було припинено виплату пенсії за віком. 20.11.2015р., у зв'язку із звільненням позивача з посади Білозерського міського голови, виплату пенсії було відновлено.

Представник позвача зазначає, що оскільки станом на 01.06.2015р. не було прийнято закон щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, то з цієї дати скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії та щомісячне двічне грошове утримання призначаються, зокрема на підставі Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Таким чином, позивач, не зважаючи на його перебування на посаді Білозерського міського голови, мав право на отримання з 01.06.2015р. пенсії за віком, а тому дії відповідача з зупинення цих виплат є неправомірними.

Щодо звернення позивача за захистом своїх прав протягом встановленого ст.99 КАС України строку, представник позивача пояснив, що період невиплат пенсії з квітня по травень 2015 року позивач вважав обгрунтованим, а тому не звертався до відповідача або до суду з цього приводу. В подальшому він не мав достатньої інформації для звернення до суду, а саме щодо підстав зупинення виплати пенсії і отримавши детальну відповідь відповідача 09.09.2016р. він звернувся до суду.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлявся належним чином. Як пояснив його повноважний представник, позивач не бажає брати участь у судових засіданнях і захист своїх прав здійснюватиме через представника.

Представник відповідача проти позову заперечував, вважаючи, що відповідач діяв правомірно та в межах чинного законодавства. Так, представник відповідача послалася на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №2013-ІІІ, внесено зміни до ч.7 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а саме доповнено реченням наступного змісту: "Тимчасово, у період з 01.04.2015р. по 31.122015р. посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються". Враховуючи те, що позивач на момент зупинення виплати пенсії обіймав посаду Білозерського міського голови, таке зупинення є правомірним. Після звільнення 19.11.2015р. (про що заявою позивач самостійно повідомив відповідача) позивача з займаної посади, виплати були відновлені.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

З 07.09.2004р. позивача було взято на пенсійний облік та призначено пенсію по інвалідності.

27.09.2006р. позивача було переведно з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як встановлено судом та не заперечувалося представником позивача, позивач з квітня 2015 року перестав отримувати пенсію, у зв'язку із перебуванням ним на посаді в органах місцевого самоврядування.

20.11.2015р., на підставі заяви позивача про звільнення з займаної посади, виплату пенсії йому було відновлено і станом на момент розгляду справи він продовжує її отримувати.

Частиною 2 ст. 99 КАС передбачається, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про погіршення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, з огляду на те, що виплата пенсії має систематичний характер, який полягає у її виплати особі кожного місяця в певну дату, про порушення свого права, якщо вона вважає його порушеним, позивач повинен був дізнатися при невиплаті йому відповідачем щомісячної пенсії у квітні 2015 року.

Також суд вважає, що позивач протягом усього часу з моменту зупинення виплати йому пенсії - квітня 2015 року не був позбавлений можливості звернутися до відповідача за роз'ясненнями щодо причин невиплати пенсії.

Крім того, 20.11.2015р., звертаючись до відповідача із заявою про відновлення виплати пенсії, у зв'язку із звільненням, також міг отримати вичерпну інформацію про причини невиплати йому пенсії за період з квітня 2015 року по листопад 2015 року та, в разі незгоди з ними, оскаржити до суду відповідні дії відповідача.

Із заявою про поновлення пропущеного строку ані позивач, ані його представник не зверталися.

Заслухані судом пояснення представника позивача щодо причин звернення до суду за захистом свого права лише у жовтні 2016 року не дають підстав визнати їх поважними.

Частиною 2 статті 100 КАС України передбачено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Із змісту даних норм слідує, що суд самостійно повинен перевірити чи пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

Протягом судового розгляду по даній справі, судом було забезпечено в повному обсязі реалізацію сторонами своїх процесуальних прав, в тому числи на подання доказів, доведення перед судом їх переконливості, надання пояснень, обґрунтувань тощо.

Отже, позивач мав реальну можливість обґрунтувати пропущення ним шестимісячного строку звернення до суду із адміністративним позовом.

Однак, в ході судового розгляду судом не було встановлено поважності причин пропущення позивачем відповідного строку.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_3 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

У відповідності до ст..94 КАС України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст..ст.99, 100, 155 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення або отримання її копії особою, яка не була присутня при оголошенні ухвали.

Суддя

18.01.2017