Справа № 823/82/17
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 січня 2017 року справа № 823/82/17

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаврилюк В.О., перевіривши матеріали адміністративного позову Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговими транспортним засобом,

встановив:

Державна служба України з безпеки на транспорті подала позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) 11932 грн 67 коп. в дохід Державного бюджету України, а саме: отримувач: УК у Біляєвському районі р/р 0111 в ГУ ДКСУ у Одеській області МФО 828011 , призначення платежу плата за проїзд.

Вивчивши позовну заяву, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і пятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з частинами 4, 5 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобовязання відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобовязання відповідача - субєкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших обєктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Адміністративний позов субєкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частина 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно частини 4 статті 50 вказаного Кодексу громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку, що субєкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративному процесі лише в тому випадку, якщо така можливість передбачена законом і при цьому в законі має бути чітко визначене право субєкта владних повноважень звернутися до суду з конкретними позовними вимогами.

У позовній заяві без зазначення номера від 11.01.2017 (вх. № 474/17 від 16.01.2017 Черкаського окружного адміністративного суду) позивач заявляє вимогу про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговими транспортним засобом, однак суддя вважає, що зазначений спосіб захисту не відповідає вимогам статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначено законодавчих норм, які дають йому право на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Отже, позивачеві необхідно максимально чітко і зрозуміло сформулювати позовні вимоги, які відповідатимуть частинам 4 - 5 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначивши при цьому конкретні положення закону, які передбачають можливість звернення позивача до адміністративного суду з такими вимогами.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до частини 2 статті 87 цього Кодексу розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI.

Стаття 2 вказаного Закону передбачає, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру субєктом владних повноважень ставка судового збору визначена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 грн.

Оскільки адміністративний позов Державної служби України з безпеки на транспорті містить вимогу майнового характеру, а саме: стягнення коштів на загальну суму 11932 грн. 67 коп., тому за подання позовної заяви позивачеві необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1600 грн.

Разом з тим, Державною службою України з безпеки на транспорті у прохальній частині адміністративного позову заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позову, з посиланням на те, що позивач є центральним органом виконавчої влади та фінансується бюджету України, сплата судового збору можлива лише за наявності відповідних бюджетних призначень. Відповідно до кошторису Укртрансбезпеки на січень 2017 рік Інші видатки, за якими здійснюється оплата судового збору, бюджетних коштів не вистачає. Враховуючи викладене, на момент звернення до суду на рахунках позивача відсутні достатні кошти для сплати судового збору.

Відповідно до ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Таке ж положення міститься в частині 1 статті 8 Закону № 3674-VI, згідно якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, відстрочення сплати судового збору може застосовуватись лише у виключних випадках, при цьому сторона, яка просить звільнити її від сплати судового збору повинна надати суду відповідні докази на підтвердження свого клопотання.

Як свідчать матеріали адміністративного позову, позивач, як на підставу щодо відстрочення сплати судового збору, посилається на ту обставину, що майновий стан, на даний час, не дозволяє позивачу сплатити судовий збір, оскільки позивач фінансується з бюджету України і бюджетних коштів не вистачає для сплати судового збору.

Однак, відсутність у позивача коштів для сплати судового збору за звернення до суду із позовом, враховуючи внесені Законом № 484-VIII зміни, не є встановленою законом підставою для відстрочення сплати судового збору позивачем. Більше того, будь-яких доказів на підтвердження клопотання про відстрочення сплати судового збору позивач не надав.

Отже, в задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 106, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ухвалив:

В задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без руху.

Встановити позивачеві строк до 13 березня 2017 року для усунення вказаних вище недоліків шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: зазначити в позовній заяві позовні вимоги, які відповідатимуть частинам 4 - 5 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначивши при цьому конкретні положення закону, які передбачають можливість звернення позивача до адміністративного суду з вимогою про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговими транспортним засобом, надати копії приведеної у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України позовної заяви відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, а також подання Черкаському окружному адміністративному суду оформленого належним чином документу про сплату судового збору у встановленому законом розмірі за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана особою, яка подала позовну заяву, до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.О. Гаврилюк