Справа № 335/6364/16-а(2-а/335/190/2016)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 січня 2017 року м. Київ К/800/32977/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Верлос Юлії Вікторівни, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Верлос Ю.В., третя особа - Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд визнати незаконними дії відповідача при винесенні постанови від 27 травня 2016 року серії ПС2 № 562804 у справі про адміністративне правопорушення, скасувати зазначену постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що відповідачем було порушено процесуальний порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також зроблено помилковий висновок про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а тому просив про задоволення позову.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2016 року позов задоволено частково. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 27 травня 2016 року серії ПС2 № 562804 інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Верлос Ю.В. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 2 грудня 2016 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржникові у строк до 19 грудня 2016 року запропоновано усунути зазначені недоліки скарги та роз'яснено, що у випадку їх невиконання касаційну скаргу буде повернуто.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали до Вищого адміністративного суду України надійшла заява скаржника, зареєстрована в канцелярії суду 19 грудня 2016 року, якою недоліки касаційної скарги усунуто.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, встановленими обставинами справи підтверджується факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність спірного рішення суб'єкта владних повноважень.

Як встановлено судами, позивач від 27 травня 2016 року, що позивач, керуючи транспортним засобом Mercedes - Benz, державний номер НОМЕР_1 у м. Запоріжжя по проспекту Соборному, навпроти будинку 162 перетнув лінію горизонтальної розмітки 1.1, чим порушив вимоги пункту 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, та здійснив зупинку на острівці розгалуження транспортних потоків, внаслідок чого до позивача застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Даний факт, також, підтверджено позивачем в позовній заяві, де він зазначив, що здійснив зупинку на вимогу співробітника поліції.

Відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху України 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Згідно з пунктом 1 розділу 34 Правил дорожнього руху України напрямні острівці в місцях поділу, розгалуження або злиття транспортних потоків позначаються лініями 1.1 та 1.16.1-1.16.3., де лінію 1.1 перетинати забороняється.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Постановою від 27 травня 2016 року серії ПС2 № 562804 встановлені фактичні дані, з яких слідує, що позивач перетнув лінію горизонтальної розмітки 1.1, чим порушив вимоги п.п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, проте позивачем не спростовано вказане в протоколі адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог є правильними.

Такі висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або порушив норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Верлос Юлії Вікторівни, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження по справі, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Мойсюк