Справа № 819/573/16
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 січня 2017 року м. Київ К/800/98/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Єрьомін А.В., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року у справі за позовом приватного малого підприємства «Галактика» до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач - Приватне мале підприємства "Галактика" звернулося в суд з позовом до відповідача - Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області, Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради в якому просило скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер №10732887 від 07.02.2014 14:57:44, номер запису про право власності 4600585; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 - стоянка для автомобілів №98 загальною площею 21,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року, адміністративний позов задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер № 10732887 від 7 лютого 2014 року 14:57:44, номер запису про право власності 4600585, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 - стоянка для автомобіля № 98, загальною площею 21,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, третя особа ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати зазначені вище судові рішення. ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанці виходили з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав (частина перша статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України, згідно зі статями 10, 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статей 15, 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно із п.5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5 затверджено Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Порядок №3502/5).

Пунктом п.1.1 вказаного Порядку визначено, що цей Порядок визначає процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

За змістом п.п. 1.3, 2.1 Порядку №3502/5 рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках.

Для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Пунктами 2.3, 2.6 Порядку №3502/5 передбачено, що заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Відповідно до п.п. 2.9 - 2.11 Порядку №3502/5 під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав.

За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Суди попередніх інстанцій правильно взяли до уваги факт визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради від 12 липня 2013 року №6/35/72 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,2960 га для завершення будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку за адресою вул. Головацького, 3а обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Головацького,3а", рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22 серпня 2013 року у справі №921/750/13-г/4, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18 листопада 2013 року та визнання недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,2960 га яка знаходиться за адресою вул. Головацького, 3а у м. Тернополі, укладений між Тернопільською міською радою та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Головацького-3а" від 19 липня 2013 року, зареєстрований за №4901 від 27 липня 2013 року рішенням Господарського суду Тернопільської області від 30 січня 2014 року у справі №921/1254/13-г/6, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16 квітня 2014 року.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про скасування рішень державного реєстратора від 7 лютого 2014 року про державну реєстрацію прав на нерухоме майно - стоянка для автомобіля № 98, загальною площею 21,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

У відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI та частини третьої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) від 6 липня 2005 року №2747-IV Вищий адміністративний суд України переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

За змістом пункту 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга повинна бути обґрунтованою, тобто містити посилання на помилкове застосування судами норм матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних відносин; та/або неправильне застосування норм матеріального права, які хоч і підлягають застосуванню, проте неправильно витлумачені судами; та/або порушення судами норм процесуального права (та пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи, у випадку, якщо оскаржується судове рішення по суті).

Виходячи з викладеного, зазначена касаційна скарга не є обґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки були належним чином досліджені й оцінені судами, а заявник не наводить підстав вважати, що суди при цьому неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи з викладеного, та керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року у справі за позовом приватного малого підприємства «Галактика» до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянути Верховним Судом України у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Єрьомін