Справа № 428/13547/16-а
Суддя: Журавель Т. С.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/428/242/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Журавель Т.С., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовними вимогами, з урахуванням їх уточнень, до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, які полягають у припиненні нарахування та виплати пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Управління Пенсійного фонду України, неправомірними; зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області нарахувати та виплатити позивачу з 08.06.2016 року по 14.12.2016 року пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працювала на посаді судді Апеляційного суду Луганської області до 14.12.2016 року та згідно наказу №196 була відрахована зі штату у зв'язку із виходом у відставку. 20.04.2016 року позивачу була призначена пенсія за віком на загальних умовах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058- IY від 09.07.2003 року, виплата якої не здійснюється, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області. При цьому, листом від 28.11.2016 року УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомило позивача про те, що невиплата пенсії за віком обумовлена нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-YІІ від 02.03.2015р., яким внесенні зміни до абз. 1,2 ч.5 ст. 141 Закону, де зазначено, що тимчасово виплати пенсій працюючим пенсіонерам з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період їх роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій статус суддів», «Про прокуратуру» не виплачуються. Позивач вважає, що дії відповідача щодо невиплати пенсії за віком є неправомірними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Від відповідача також надійшли заперечення проти позову у яких зазначено, що у відповідності до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції Закону України від 24.12.2015 року № 911 - VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»), тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. Позивач працювала на посаді судді Апеляційного суду Луганської області у період з 13.12.2009 року по 14.12.2016 року, тобто на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Таким чином, відповідач, припинивши виплату пенсії позивачу, діяв відповідно до вимог законодавства. З огляду на викладене, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2009 року ОСОБА_1 працювала на посаді судді Апеляційного суду Луганської області.

14.12.2016 року наказом №196 ОСОБА_1 відраховано зі штату Апеляційного суду Луганської області, у зв'язку із звільненням з посади судді за її заявою про відставку.

У період роботи на посаді судді Апеляційного суду Луганської області, а саме, з 20.04.2016 року, позивачу була призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата якої не здійснюється, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, копія якої наявна у матеріалах справи.

16.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із зверненням щодо виплати їй пенсії за віком, проте, листом Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 187/к-4 від 28.11.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті пенсії за віком, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-YІІ від 02.03.2015 року, яким внесенні зміни в абз. 1,2 ч.5 ст. 141 Закону, де зазначено, що тимчасово виплати пенсій працюючим пенсіонерам з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період їх роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій статус суддів», «Про прокуратуру» не виплачуються.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VІІІ, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Так, ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (зі змінами, внесеними Законом України №911-VIII, які набрали чинності з 01.01.2016 р.) було передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З огляду на викладене, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу ґрунтувалися на вимогах чинного на той час законодавства.

Проте, 08.06.2016 року Конституційним Судом України прийнято рішення №4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. №911-VIII;

- пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 було визнано неконституційною заборону виплати з 01.04.2015 року і з 01.01.2016 року пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, у вказаному рішенні Конституційним Судом України визначено зазначені нормативно-правові акти як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Відтак, Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 в частині визнання неконституційними положень вказаного законодавства підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли після 08 червня 2016 року та зворотної сили не має.

Отже, позивач продовжуючи працювати на посаді судді Апеляційного суду Луганської області, з 08.06.2016 року отримала право на поновлення їй виплати пенсії за віком, призначеної на загальних підставах.

Крім того, з метою утвердження єдності системи судів загальної юрисдикції, яка забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики (ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), суд вважає за необхідне вказати, що аналогічна судова практика щодо вирішення подібних спірних правовідносин міститься в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 року по справі № 188/1235/16-а та в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 року по справі № 755/14772/16-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність не виплати позивачу призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв'язку з чим, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 160, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, які полягають у припиненні нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з 08.06.2016 року по 14.12.2016 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1, пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т. С. Журавель