Справа № 214/4633/16-а (2-а/214/143/16)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2017 рокусправа № 214/4633/16-а (2-а/214/143/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Федорова Артура Леонідовича про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Федорова Артура Леонідовича, в якому просив:

- визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 3-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанту поліції Федорову Артура Леонідовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 04.08.2016 року за адресою: м. Кривий Ріг, об'їзна дорога;

- скасувати постанову по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 137383 від 04.08.2016 року, винесеної відповідачем відносно позивача.

Постановою Саксаганського районного суду від 02 листопада 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходило.

Дана адміністративна справа розглянута відповідно до приписів ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою у справі про адміністративне правопорушення Серії ДР № 137383 від 04 серпня 2016 року, прийнятою інспектором роти № 3 батальйону №3 УПП в м. Кривому Розі ДПП України Федоровим А.Л. до гр. ОСОБА_1, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.9). Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 04 серпня 2016 року о 09 год.30 хв. на об'їзній дорозі в м. Кривому Розі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA FAVORITE, тимчасовий р/н НОМЕР_1 який не зареєстрований у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.9 «в», п.30.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції зазначив про те, що позивачем не надано доказів, які б спростовували обставини, викладені у спірній постанові щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «в», п.30.1 Правил дорожнього руху України, а також враховуючи докази, надані відповідачем, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення адміністративного позову.

Апелянт в апеляційній скарзі стверджує, що в постанові відповідачем не зазначено, який саме підпункт підпункту 2.9 «в» було порушено позивачем, також в постанові не зазначено коли саме ОСОБА_1 повинен був зареєструвати чи перереєструвати транспортний засіб.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.2.9. «в» Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до приписів п.30.1 Правил дорожнього руху України зазначено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх у Державтоінспекції або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов'язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки Skoda Favorite, тимчасовий р/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, 21.05.2016 року був знятий з обліку для реалізації, та на момент притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - 04.08.2016 року перереєстрацію за новим власником не пройшов, що підтверджується реєстраційними картками транспортного засобу (а.с. 32, 33), наданими відповідачем з метою доведення правомірності прийнятого ним рішення згідно ч.2 ст.71 КАС України, які в сукупності з обсягом інших у справі доказів є беззаперечними та переконливими на обґрунтування наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та прийняття оскаржуваної постанови.

Стосовно доводів апелянта про порушення відповідачем його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, через неможливість надати письмові пояснення, скористатись правовою допомогою, а також порядку розгляду адміністративної справи, колегія суддів зазначає наступне.

З 08 серпня 2015 року набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і у статтю 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов'язку складати протокол у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови (10.10.2016 року), колегія суддів дійшла висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі, вірно застосував приписи нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, що ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року у справі № 214/4633/16-а(2-а/214/143/16)- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай