Справа № 804/4743/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 р. Справа № 804/4743/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі Музиці Я.І. за участю: представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпріадміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
27 липня 2016 року ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3В.) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
-визнати протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови, яка викладена у листі №К-3945/0-2580/6-16 від 04.07.2016 у наданні дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 8,3 га із земель раніше наданих фермерському господарству «Букурія» (і.к. 24242647), розташованої на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.
-зобов'язати Головне управління Держгеокадастру України у Дніпропетровській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,3 га із земель раніше наданих фермерському господарству «Букурія» (і.к. 24242647), розташованої на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області для ведення фермерського господарства.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до протоколу зборів Господарства позивачу надано згоду на безоплатну приватизацію земельної ділянки як члену Господарства у розмірі земельної частки (паю) із земель раніше наданих Господарству в користування, розташованих на території Гуляйпільської сільради Криничанського району Дніпропетровської області. Проте свої м листом від 04.07.2016 за №К-3945/0-2580/6-16 відповідач відмовив ОСОБА_3 в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки. Позивач вважає вказану відмову безпідставною та протиправною, оскільки позивачем були надані всі необхідні документи.
Представник позивача в судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримав та проси позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, в поданих до суду письмових запереченнях зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження набуття законного права користування спірною земельною ділянкою площею 100 га або 50 га у відповідності до діючого законодавства. За таких обставин просив у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з державним актом на право постійного користування землею серія ДП від 24.06.1996 року ,зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 441, рішенням Криничанської районної Ради народних депутатів, Криничанського району Дніпропетровської області від 14.06.1996 року за №6-ХП/ХП громадянину ОСОБА_4 надана земельна ділянка у постійне користування площею 100 га згідно з планом та кількісними характеристиками;
-46,7 га- кормових угідь;
-3,3 га-під лісами та іншими угіддями.
Земельна ділянка розташована на території Гуляйпільської сільської Ради народних депутатів. Земельна ділянка надана для ведення селянського (фермерського господарства). 27.06.1996 року зареєстровано фермерське господарство «Букурія» (і.к. 24242647), засновником якого був ОСОБА_4
В 2005 році із земель раніше наданих фермерському господарству у користування загальною площею 100,0 га членами фермерського господарства «Букурія» (надалі Господарство) отримано безоплатно у власність наступні земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю):
Таким чином, із земель раніше наданих Господарству ним на даний час використовується 46,7 га, що підтверджується довідкою Гуляйпільської сільської Ради №413 від 10.12.2015 року.
07.04.2016 на клопотання про безоплатну приватизацію земельної ділянки Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, перелік яких було зазначено у письмовій відмові.
Позивач 18.04.2016 звернулась до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області з письмовим клопотанням щодо приватизації (отримання безоплатно у власність) за нею, як членом Господарства земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) орієнтовно 8,3 га із земель раніше наданих Господарству, розташованої на території Гуляйпільської сільської Ради Криничанського району Дніпропетровської області, для ведення фермерського господарства та надання дозволу на розробку проекту приватизації землі.
Своїм листом від 04.07.2016 року за № К-3945/0-2580/6-16 відповідач відмовив позивачу в наданні дозволу на розроблення документації з землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у звязку з тим, що відсутня згода землекористувача на вилучення земельної ділянки та відсутні документи, що посвідчують досвід роботи в сільському господарстві або наявність освіти здобутої в аграрному навчальному закладі.
Правомірність та обґрунтованість відмови ГУ Держгеокадастру від 04.07.2016 року за № К-3945/0-2580/6-16 є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Органом, уповноваженим державою здійснювати дані функції виступає Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яке є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин - Держгеокадастру України.
Відповідно до пункту 4.12 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 № 22, із змінами. Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на нього завдань, передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області.
Відповідно до частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:
для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами зазначений статтею 118 Земельного кодексу України.
Відповідно до ч 1. ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Відповідно до ч. 2 ст. 118 Земельного кодексу України, Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Так, судом встановлено, що при повторному зверненні позивачем були надані наступні документи:
Ксерокопія державного акта ДП від 24.06.1996р;
Ксерокопія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи АОО №188600;
Ксерокопія державного акта ЯБ №875752 від 01.03.2006;
Ксерокопія державного акта ДП № 095747 від 01.03.2006;
Ксерокопія державного акта ЯБ №875751 від 20.02.2006;
Ксерокопія державного акта ДП №095750 від 22.02.2006;
Ксерокопія державного акта ДП №095749 від 22.02.2006;
Ксерокопія державного акта ДП №095747 від 24.03.2006;
Нотаріально посвідчена копія статуту (Нової редакції) фермерського господарства «Букурія»;
Ксерокопія акта №413 від 10.12.2015;
Графічні матеріали - ксерокопія викопіювання від 10.12.2015;
Ксерокопія паспорта; Ксерокопія ІПН;
Довідка 6 - зем № 6199 від 11.02.2016;
Ксерокопія довідки 189 від 03.04.2016;
Копія протоколу №4-04-16 зборів засновників фермерського господарства «Букурія» від 04.04.2016;
Ксерокопія письмової відмови від 07.04.2016.
Так, у своєму листі від 04.07.2016 № К-3945/0-2580/6-16 відповідач рекомендував привести поданий пакет документів у відповідність та звернутись повторно до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, оскільки відсутні:
-згода землекористувача щодо вилучення земельної ділянки;
-документи що посвідчують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.
Як вбачається із поданого пакету документів та клопотань позивача згідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ДП від 24.06.1996 року, виданого громадянину України ОСОБА_4 було надано у постійне користування 100 га землі для селянського фермерського господарства на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.
В період з 1996 рік по 2016 рік із земель, наданих ОСОБА_4 у постійне користування дійсно були виділені земельні ділянки у власність у розмірах: 5,4515 га, 8,7228 га, 8,7228 га, 8,7954 га, 9,5705 га, 8,7369 га.
Відтак, із земель наданих ОСОБА_4 у постійне користування фактично залишилось і використовується приблизно 50 га.
Державний акт на право постійного користування землею серії ДП від 24.06.1996 року, виданий громадянину України ОСОБА_4 - на сьогоднішній день не є скасований, але не може бути належно виконаним, оскільки:
Громадянин України ОСОБА_4 помер;
Змінилась фактична площа земельної ділянки, наданої у постійне користування.
Таким чином, законні підстави для використання земельної ділянки, наданої ОСОБА_4 - Фермерським господарством «Букурія» на сьогоднішній день - відсутні.
Оскільки, фермерське господарство, надає згоду на виділення земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) із земель, які Фермерському господарству «Букурія» не належать, а отже фермерське господарство «Букурія» повинно було після смерті ОСОБА_4 переоформити дану земельну ділянку на фермерське господарство згідно до норм Земельного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 20.12.1991 року № 2009- XII "Про селянське (фермерське) господарство", чинного на час створення фермерського господарства "Букурія", селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією.
За змістом статті 9 цього ж Закону після одержання Державного акта на право приватної власності на землю. Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.
Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю. Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває поточні та вкладні (депозитні) рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.
Сільська, селищна, міська Рада народних депутатів заносить до спеціальної погосподарської книги дані про склад господарства, передану у власність та надану у користування господарству земельну ділянку.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 11 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" № 2009-ХІІ селянське (фермерське) господарство зобов'язане: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та відповідно до умов її надання; ефективно використовувати землю відповідно до проекту внутрігосподарського землеустрою, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, не допускати погіршення екологічної обстановки на території в результаті своєї господарської діяльності.
За частиною першою статті 1 Закону України від 19.06.2003 року № 973-ІУ (із змін, і доп.) "Про фермерське господарство", чинного з 29.07.2003 року, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про фермерське господарство" Головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа
Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про фермерське господарство" № 973-IV та відповідно до частини першої статті 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства складаються з:
а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;
б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;
в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.
Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України "Про фермерське господарство" Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.
За частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений статтею 123 Земельного кодексу України, за частинами першою - третьою якої надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За статтею 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про^ особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності.

Право постійного користування земельними ділянками може вноситися державою до статутного капіталу публічного акціонерного товариства залізничного транспорту, утвореного відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Частиною шостою розділу X ("Перехідні положення") Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

При переоформленні права постійного користування земельними ділянками, наданими для ведення селянських (фермерських) господарств, у довгострокову оренду строк оренди визначається селянським (фермерським) господарством відповідно до закону. При цьому розмір орендної плати за земельні ділянки не повинен перевищувати розміру земельного податку.

За свого життя ОСОБА_4 право постійного користування спірною земельною ділянкою на фермерське господарство «Букурія» не переоформив.

За змістом статті 25 Цивільного кодексу України усі фізичні особи мають цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність).

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 Фермерське господарство «Букурія» як юридична особа не зверталося до уповноважених органів щодо переоформлення права на спірну земельну ділянку в порядку, передбаченому статтею 123 Земельного кодексу України, а відтак і не реєструвало у Державному реєстрі речових право своє право користування спірною земельною ділянкою відповідно до вимог статті 125 цього Кодексу.

Позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на підтвердження набуття законного права користування спірною земельною ділянкою площею 100 га або 50 га у відповідності до діючого законодавства.

А отже у дії дій Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови, яка викладена у листі №К-3945/0-2580/6-16 від 04.07.2016 у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства цілком законна та винесена на підставі чинного законодавства.

Так, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання Головного управління Держгеокадастру України у Дніпропетровській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,3 га із земель раніше наданих фермерському господарству «Букурія» (і.к. 24242647), розташованої на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, оскільки.

Суд не вправі своїм рішенням підміняти рішення відповідача або прямо вказувати суб'єкту владних повноважень на те, які саме рішення останній повинен прийняти.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у спірних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень, який Земельним кодексом України та законами України наділений повноваженнями вирішувати питання щодо розпорядження земель державної власності відповідно до закону.

Разом із цим, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передача земельної ділянки у власність або у користування є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності з п.п.1, 2 ч.2 ст.162 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення та зобовязати відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, суд вважає, що позивачем документально не підтверджено протиправності в діях відповідача, а отже позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 181 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 28.11.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_10 ОСОБА_10 ОСОБА_11