Справа № 810/83/16
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2016-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року Справа № 810/83/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомПублічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт"
доМиронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" звернулось до суду з позовом до Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 30.12.2015 № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким Публічному акціонерному товариству "Миронівський хлібопродукт" зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень-жовтень 2014 року на суму 166572,00 грн. та застосовано до нього штрафні (фінансові) санкції у розмірі 83286,00 грн., на думку позивача, прийнято контролюючим органом з порушенням норм матеріального права та не відповідає вимогам закону, висновки територіального органу доходів і зборів відносно факту вчинення позивачем правопорушення є помилковими, а тому вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що посадові особи Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем правомірно, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судове засідання, призначене на 26.02.2016, представники сторін не з'явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Матеріали справи містять заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, що відповідно до приписів статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принцип рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Публічне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" (ідентифікаційний код 25412361, місцезнаходження: 08800, Київська область, Миронівський район, м. Миронівка, вул. Елеваторна, буд. 1) зареєстроване в якості юридичної особи 27.03.2006 та здійснює господарську діяльність, пов'язану, зокрема, з розведенням свиней; розведенням свійської птиці; виробництвом м'яса свійської птиці; оптовою торгівлею м'ясом і м'ясними продуктами (копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 1 а.с. 46-57).

Як платник податків позивач перебуває на податковому обліку в Миронівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

У листопаді-грудні 2015 року посадовою особою Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на підставі абзацу 1 пункту 78.2 статті 78, пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку достатніх підстав, які надають податковим органам право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування такого податку" від 27.12.2010 № 1238 проведено позапланову документальну виїзну перевірку з питань правомірності нарахування Публічним акціонерним товариством "Миронівський хлібопродукт" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість в уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, поданих платником податків у 2015 році.

За результатами перевірки складено акт від 21.12.2015 № 303/15-01/25412361 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовано, що Публічним акціонерним товариством "Миронівський хлібопродукт" під час декларування податкових зобов'язань за господарською операцією з придбання у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" товарів не дотримано вимог пункту 185.1 статті 185, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем податкового кредиту за вересень-жовтень 2014 року на загальну суму 166571,60 грн.

При перевірці правильності декларування позивачем власних податкових зобов'язань за наведені вище звітні періоди контролюючим органом прийнято до уваги відомості, отримані від інших органів доходів і зборів про господарську діяльність контрагента позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" та про характер взаємовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" з іншими суб'єктами господарювання по ланцюгу постачання.

Зокрема, контролюючий орган зважав на податкову інформацію, отриману відносно наведеної вище юридичної особи, стосовно:

- відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю "Бліц-Інвест" (постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгоптком", яке є контрагентом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг"), Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТТА" (контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг") та його постачальника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Герс Союз" за податковою адресою;

- анулювання свідоцтв Товариства з обмеженою відповідальністю "Бліц-Інвест" (постачальник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгоптком"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Герс Союз" (постачальник Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТТА"), а також контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгоптком" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТТА" про реєстрацію платниками податку на додану вартість, відповідно, 22.12.2014, 14.01.2015, 26.01.2015 та 04.02.2015;

- внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгоптком" (контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг");

- неподання Товариством з обмеженою відповідальністю "Герс Союз" (постачальник Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТТА", яке є контрагентом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг") до контролюючого органу податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень 2014 року;

- присвоєння звітності з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Бліц-Інвест" (постачальник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгоптком", яке є контрагентом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг") статусу "історія подання".

Враховуючи вказані вище відомості, відповідач дійшов висновку про те, що контрагент позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" є юридичною особою з ознаками фіктивності, його правочини з іншими суб'єктами господарювання, у тому числі і з позивачем, не спричинили жодних правових наслідків.

За таких обставин, контролюючий орган вважає, що договір, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" зобов'язалось поставити на користь позивача товарно-матеріальні цінності, фінансово-господарські документи та податкову звітність складено сторонами правочину без фактичного здійснення господарської операції, а лише з метою незаконного одержання податкової вигоди у вигляді формування податкового кредиту на користь позивача.

Внаслідок допущення позивачем вказаних правопорушень під час визначення ним об'єкту оподаткування податком на додану вартість, у тому числі формування платником податків частини від'ємного значення податку на додану вартість, яку включено до складу податкового кредиту наступних податкових періодів, та декларування суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, відповідач дійшов висновку про невідповідність (завищення) суми бюджетного відшкодування, заявленої підприємством у податкових деклараціях з податку на додану вартість за вересень-жовтень 2014 року та в уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань з податку на додану вартість за цей період на загальну суму 166572,00 грн.

На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.12.2015 № , яким відповідно до приписів підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України позивачу зменшено розмір бюджетного відшкодування за вересень та жовтень 2014 року на суму 166572,00 грн. та застосовано до нього штрафні (фінансові) санкції у розмірі 83286,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням, прийнятим Миронівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області, позивач оскаржив його до суду.

Позивач зазначає, що твердження контролюючого органу стосовно вчинення Публічним акціонерним товариством "Миронівський хлібопродукт" податкового правопорушення є помилковими, оскільки визначення ним сум податкового кредиту здійснено у відповідності до вимог податкового законодавства, господарську операцію з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності.

Оскільки висновки контролюючого органу про відсутність у позивача права на формування податкового кредиту за наслідками вчинення господарської операції з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" ґрунтуються на твердженнях про фіктивність господарської операції позивача та його контрагента та про відсутність наміру учасників правочину досягти реальних правових наслідків, позивачем, з метою спростування таких доводів, подано суду відомості стосовно формування податкового кредиту, первинні фінансово-господарські документи, що підтверджують виконання правочину та зв'язок між фактом придбання позивачем матеріальних цінностей із його господарською діяльністю.

Досліджуючи інформацію, що викладена в акті перевірки, та документи, подані позивачем, судом встановлено наступне.

У серпні 2014 року позивачем укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" договір поставки від 12.08.2014 № 12-08/14 (т. 1 а.с. 85-90), відповідно до умов якого контрагент позивача прийняв на себе зобов'язання поставити позивачу будівельні матеріали (брус будівельний та дошку обрізну з деревини хвойних порід ІІ сорту) за кількістю, характеристиками та ціною, визначеними у специфікації - додатку № 1 до вказаного договору, що є його невід'ємною частиною, а позивач зобов'язався прийняти вказані товарно-матеріальні цінності та оплатити їх вартість.

На виконання умов вказаного вище договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" протягом вересня-жовтня 2014 року поставлено позивачу товар - дошку обрізну 3800х180х25 мм, брус будівельний 4000х60х60 мм та дошку обрізну 3500х110х30 мм на загальну суму 999427,80 грн., у тому числі ПДВ - 166571,30 грн.

Прийняття позивачем вказаного товару у його контрагента проводилось шляхом підписання видаткових накладних від 01.09.2014 № РН-0000064 на загальну суму 55728,00 грн., у тому числі ПДВ - 9288,00 грн. (т. 1 а.с. 92); 05.09.2014 № РН-0000073 на загальну суму 56160,00 грн., у тому числі ПДВ - 9360,00 грн. (т. 1 а.с. 95); 10.09.2014 № РН-0000074 на загальну суму 49572,00 грн., у тому числі ПДВ - 8262,00 грн. (т. 1 а.с. 98); 15.09.2014 № РН-0000078 на загальну суму 55080,00 грн., у тому числі ПДВ - 9180,00 грн. (т. 1 а.с. 101); 16.09.2014 № РН-0000081 на загальну суму 55080,00 грн., у тому числі ПДВ - 9180,00 грн. (т. 1 а.с. 104); 17.09.2014 № РН-0000084 на загальну суму 55080,00 грн., у тому числі ПДВ - 9180,00 грн. (т. 1 а.с. 107); 19.09.2014 № РН-0000087 на загальну суму 49528,50 грн., у тому числі ПДВ - 8254,75 грн. (т. 1 а.с. 110); 22.09.2014 № РН-0000088 на загальну суму 53298,00 грн., у тому числі ПДВ - 8883,00 грн. (т. 1 а.с. 113); 24.09.2014 № РН-0000093 на загальну суму 57391,50 грн., у тому числі ПДВ - 9565,25 грн. (т. 1 а.с. 116); 26.09.2014 № РН-0000097 на загальну суму 56190,00 грн., у тому числі ПДВ - 9365,00 грн. (т. 1 а.с. 119); 29.09.2014 № РН-0000098 на загальну суму 55080,00 грн., у тому числі ПДВ - 9180,00 грн. (т. 1 а.с. 122); 30.09.2014 № РН-0000101 на загальну суму 55080,00 грн., у тому числі ПДВ - 9180,00 грн. (т. 1 а.с. 125); 02.10.2014 № РН-0000103 на загальну суму 57024,00 грн., у тому числі ПДВ - 9504,00 грн. (т. 1 а.с. 128); 04.10.2014 № РН-0000105 на загальну суму 57834,00 грн., у тому числі ПДВ - 9639,00 грн. (т. 1 а.с. 131); 07.10.2014 № РН-0000107 на загальну суму 58320,00 грн., у тому числі ПДВ - 9720,00 грн. (т. 1 а.с. 134); 09.10.2014 № РН-0000109 на загальну суму 58752,00 грн., у тому числі ПДВ - 9792,00 грн. (т. 1 а.с. 137); 11.10.2014 № РН-0000119 на загальну суму 7570,80 грн., у тому числі ПДВ - 1261,80 грн. (т. 1 а.с. 140); 11.10.2014 № РН-0000110 на загальну суму 51408,00 грн., у тому числі ПДВ - 8568,00 грн. (т. 1 а.с. 142); 13.10.2014 № РН-0000111 на загальну суму 55251,00 грн., у тому числі ПДВ - 9208,50 грн. (т. 1 а.с. 145).

За результатами виконання власного господарського зобов'язання перед позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" виписано податкові накладні від 01.09.2014 № 2 на загальну суму 55728,00 грн., у тому числі ПДВ - 9288,00 грн. (т. 1 а.с. 148); 05.09.2014 № 7 на загальну суму 56160,00 грн., у тому числі ПДВ - 9360,00 грн. (т. 1 а.с. 149); 10.09.2014 № 8 на загальну суму 49572,00 грн., у тому числі ПДВ - 8262,00 грн. (т. 1 а.с. 150); 15.09.2014 № 12 на загальну суму 55080,00 грн., у тому числі ПДВ - 9180,00 грн. (т. 1 а.с. 151); 16.09.2014 № 15 на загальну суму 55080,00 грн., у тому числі ПДВ - 9180,00 грн. (т. 1 а.с. 165); 17.09.2014 № 18 на загальну суму 55080,00 грн., у тому числі ПДВ - 9180,00 грн. (т. 1 а.с. 152); 19.09.2014 № 21 на загальну суму 49528,50 грн., у тому числі ПДВ - 8254,75 грн. (т. 1 а.с. 153); 22.09.2014 № 22 на загальну суму 53295,00 грн., у тому числі ПДВ - 8883,00 грн. (т. 1 а.с. 154); 24.09.2014 № 27 на загальну суму 57391,50 грн., у тому числі ПДВ - 9565,25 грн. (т. 1 а.с. 155); 26.09.2014 № 30 на загальну суму 56190,00 грн., у тому числі ПДВ - 9365,00 грн. (т. 1 а.с. 156); 29.09.2014 № 31 на загальну суму 55080,00 грн., у тому числі ПДВ - 9180,00 грн. (т. 1 а.с. 157); 30.09.2014 № 35 на загальну суму 55080,00 грн., у тому числі ПДВ - 9180,00 грн. (т. 1 а.с. 158); 02.10.2014 № 2 на загальну суму 57024,00 грн., у тому числі ПДВ - 9504,00 грн. (т. 1 а.с. 159); 04.10.2014 № 4 на загальну суму 57834,00 грн., у тому числі ПДВ - 9639,00 грн. (т. 1 а.с. 160); 07.10.2014 № 7 на загальну суму 58320,00 грн., у тому числі ПДВ - 9720,00 грн. (т. 1 а.с. 161); 09.10.2014 № 8 на загальну суму 58752,00 грн., у тому числі ПДВ - 9792,00 грн. (т. 1 а.с. 162); 11.10.2014 № 12 на загальну суму 7570,80 грн., у тому числі ПДВ - 1261,80 грн. (т. 1 а.с. 163); 11.10.2014 № 10 на загальну суму 51408,00 грн., у тому числі ПДВ - 8568,00 грн. (т. 1 а.с. 166); 13.10.2014 № 11 на загальну суму 55251,00 грн., у тому числі ПДВ - 9208,50 грн. (т. 1 а.с. 164).

Оплату за придбані у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" товарно-матеріальні цінності у загальному розмірі 999427,80 грн. здійснено позивачем у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунки контрагента позивача, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії банківських виписок (т. 1 а.с. 182-218, т. 2 а.с. 1-49).

Податок на додану вартість у сумі 166571,30 грн. включено позивачем до податкового кредиту за вересень-жовтень 2014 року.

За поясненнями представника позивача, наведені вище товарно-матеріальні цінності замовлялись підприємством з метою виконання власних господарських зобов'язань при здійсненні його статутної діяльності, пов'язаної з розведенням свійської птиці, виробництвом м'яса свійської птиці, оптовою торгівлею м'ясом і м'ясними продуктами.

Як зазначає представник позивача, брус будівельний та дошку обрізну було придбано Публічним акціонерним товариством "Миронівський хлібопродукт" з метою їх використання під час будівництва пташників на об'єкті "Бригада 5 з вирощування курчат-бройлерів на землях Холодівської сільради за межами с. Холодівка Тульчинського району Вінницької області", який споруджує відокремлений підрозділ підприємства - "Птахофабрика Вінницький бройлер" Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт".

На підтвердження вказаних обставин представником позивача подано суду копії: товарно-транспортних накладних, які свідчать про перевезення позивачем придбаних у його контрагента товарно-матеріальних цінностей; оборотно-сальдові відомості, що підтверджують відображення придбаних товарів у бухгалтерському обліку підприємства та списання їх під час будівництва, а також наявність на підприємстві необоротних активів; договорів підряду від 24.01.2014 № 48, 23.01.2014 № 59, 03.04.2014 № 141, 02.04.2014 № 142, 04.04.2014 № 152, 21.05.2014 № 205, 22.05.2014 № 207, 04.07.2014 № 238, 30.07.2014 № 308, 11.08.2014 № 399, 21.08.2014 № 380, 26.08.2014 № 383, 26.08.2014 № 404, 02.09.2014 № 398, 30.09.2014 № 444 та 10.10.2014 № 472, укладених позивачем з будівельними організаціями, а саме: Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛБУД", Приватним підприємством "ВКФ "Будівництво і комплектація", Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Альянс 77", Приватним підприємством "ЛадПроект", Товариством з обмеженою відповідальністю "МерКаБа", Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОЛЮС-ЛЮКС", Приватним підприємством "КАНІВСПЕЦБУД", предметом яких є виконання підрядниками (з використанням матеріалів замовника) робіт, пов'язаних, зокрема, з будівництвом пташників, жижезбірників, прибудов до пташників та доріжок до них, влаштування фундаментів, стін, каркасів, покрівлі, внутрішнього та зовнішнього оздоблення на вищенаведеному об'єкті; актів приймання-передачі фронту робіт, договірних цін, актів приймання виконаних підрядних робіт (типової форми № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (типової форми № КБ-3), складених сторонами на виконання вказаних правочинів.

Крім того, матеріали справи містять витяги з проектної документації на виконання підготовчих робіт та організації будівництва "Птахофабрики "Вінницький бройлер"; копію договору від 03.09.2010 № 1025/1-Г про дольову участь у будівництві об'єкта нерухомості, укладеного позивачем з Закритим акціонерним товариством "Зернопродукт МХП"; копії декларації про початок виконання підготовчих робіт від 14.05.2012 (зареєстрована в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 17.05.2012 за № ВН 7) та дозволу на виконання будівельних робіт від 14.11.2012 № ВН 0; копії землевпорядної документації та договорів емфітевзису про право користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб, які укладені Закритим акціонерним товариством "Зернопродукт МХП" з фізичними особами - власниками земельних ділянок на території Холодівської сільради.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Кодексу, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В силу приписів підпункту 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 та підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податок на додану вартість належить до загальнодержавних непрямих податків, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 розділу V Податкового кодексу України, для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Пунктом 200.1 статті 200 розділу V цього Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому, згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (пункт 198.3 статті 198 розділу V Податкового кодексу України).

В силу пункту 198.2 статті 198 розділу V Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абзац 1 пункту198.3 статті 198 розділу V Податкового кодексу України).

Пунктами 198.4 та 198.6 статті 198 розділу V Податкового кодексу України визначено, що у разі, якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.7 пункту 201 розділу V Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Абзацом 2 пункту 201.10 статті 201 розділу V цього Кодексу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується з 1 січня 2012 року для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить більше 10 тисяч гривень (пункт 11 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту (абзац 9 пункту 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України).

Слід також зазначити, що в силу приписів пункту 1 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерством доходів і зборів України від 14.01.2014 № 10 (який набрав чинності з 01.03.2014), податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті.

Цим же пунктом передбачено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість, тобто, у даному випадку - юридична особа, що отримала свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість та/або інформацію про яку внесено до реєстру платників податку на додану вартість.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: 1) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); 2) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; 3) наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; 4) документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; 5) наявності у покупця належним чином оформленої податкової накладної.

Пунктом 200.2 статті 200 розділу V Податкового кодексу України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Пунктом 200.4 статті 200 розділу V цього Кодексу визначено, що у разі, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій (пункти 200.7, 200.8 статті 200 розділу V Податкового кодексу України).

У свою чергу, право на отримання бюджетного відшкодування відсутнє у осіб, які були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів), та у осіб, які мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів (пункт 200.5 статті 200 розділу V Податкового кодексу України).

Суд звертає увагу на те, що пунктом 200.14 статті 200 розділу V Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення-рішення, яким встановлено заниження або завищення заявленої суми бюджетного відшкодування, виключно у разі, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки виявлено невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації.

Це означає, що перевірці на відповідність підлягає сума податку на додану вартість, що заявлена до бюджетного відшкодування на предмет сплати її до бюджету, а також достовірності проведення та правильності математичного та методологічного обрахунку зобов'язань за господарськими операціями, за результатами оподаткування яких утворилась частина від'ємного значення податку на додану вартість, що бере участь у розрахунку заявленої суми бюджетного відшкодування.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що реалізація платником податку права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість залежить виключно від волі такого платника та за умови, що сума бюджетного відшкодування має дорівнювати сплаті податку на додану вартість постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України у попередніх податкових періодах.

Таким чином, право платника податку на бюджетне відшкодування податку на додану вартість обмежується лише сумами податку, які фактично сплачені ним у попередніх податкових періодах на користь постачальників товарів/послуг або до Державного бюджету України (у разі перевищення сум податкового кредиту над сумами податкових зобов'язань відповідного звітного податкового періоду).

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, факт постачання Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" на користь позивача товарів та оплати їх вартості підтверджується документально, господарську операцію належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності; складені сторонами правочину первинні документи містять повну інформацію про поставлені на користь позивача товарно-матеріальні цінності, їх кількісне та вартісне вираження; право на формування податкового кредиту підтверджується податковими накладними; обмеження, визначені пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що не дають позивачу права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, та пунктом 200.5 статті 200 розділу V Податкового кодексу України, за якими позивач не має права на отримання бюджетного відшкодування, відсутні.

У період виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" господарського зобов'язання перед позивачем вказана юридична особа була зареєстрована у встановленому законом порядку платником податку на додану вартість, тобто не була позбавлена права на складання податкових накладних за результатами здійснення господарської операції з постачання товарно-матеріальних цінностей.

Водночас, з урахуванням видів діяльності позивача за КВЕД, досліджені судом первинні документи фінансового та податкового обліку позивача у сукупності свідчать про використання у власній господарській діяльності отриманих від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" товарів, що у свою чергу підтверджує реальність виконання наведеної вище операції.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наявність у контролюючого органу під час перевірки платника податків певної інформації про господарську діяльність його контрагента, що не оформлена рішенням суб'єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарської операції платника податків, однак не слугує беззаперечним доказом невиконання сторонами правочину власних господарських зобов'язань з поставки товарів.

Водночас, з дослідженого акта перевірки вбачається, що відповідачем в дійсності факт постачання Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" на користь позивача товарів та їх використання у господарській діяльності не перевірявся, безпосередньо аналіз поданих фінансово-господарських документів не здійснювався, а в акті лише відтворено інформацію стосовно господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг", що ґрунтується на суб'єктивних думках та припущеннях посадових осіб контролюючого органу.

У свою чергу, посилання відповідача як на підставу для зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування на нікчемність правочинів, укладених Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" з іншими суб'єктами господарювання, судом до уваги не приймаються як такі, що не мають значення для вирішення даної справи, оскільки виходять за межі предмету доказування та стосуються осіб, які не беруть участі у даній справі.

Суд також зважає на приписи статті 62 Конституції України, відповідно до яких вина особи у вчиненні злочину повинна бути підтверджена обвинувальним вироком суду.

На момент розгляду справи обвинувальний вирок, який би зафіксував вину посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренержи Холдинг" у здійсненні фіктивного підприємництва, відсутній.

Суд при вирішенні даної справи виходить із презумпції сумлінності платників податків та інших учасників правовідносин в економічній сфері. У зв'язку із цим презюмується, що дії платника податків, які мають своїм результатом одержання певної податкової вигоди у спосіб повернення (заліку) або відшкодування податку з бюджету, є економічно виправданими, якщо таким платником податків під час декларування власних податкових зобов'язань перед бюджетом дотримано вимоги податкового законодавства України.

Суд також звертає увагу на те, що обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення чинного законодавства є персоніфікованими. Це означає, що на особу не може покладатися відповідальність за правопорушення, вчинені іншими особами.

Так, позивач, в силу покладеного на нього обов'язку сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, визначені податковим законодавством, вступає у відповідні податкові правовідносини з державою та не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а отже не володіє інформацією відносно виконання контрагентом власних податкових зобов'язань перед бюджетом, та, як наслідок, не може зазнавати негативних наслідків у зв'язку з протиправними діяннями інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що твердження контролюючого органу про відсутність факту постачання позивачу товарів його контрагентом були спростовані, зважаючи на те, що первинні документи, складені позивачем та його контрагентом у ході господарської операції, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують суми податкового кредиту, задекларовані позивачем, з огляду на те, що у ході судового розгляду справи відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що свідчать про відсутність у позивача права на включення до складу податкового кредиту за вересень-жовтень 2014 року суми податку на додану вартість у розмірі 166571,60 грн., суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 30.12.2015 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 3747,87 грн., підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Податкове повідомлення-рішення Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 30.12.2015 № , - визнати протиправним та скасувати.

3. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на користь Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 3747 (три тисячі сімсот сорок сім) грн. 87 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.