Справа № 816/838/16
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 р. Справа № 816/838/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

представників відповідача - Касумова О.О., Сухомлин Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2016р. по справі № 816/838/16

за позовом ОСОБА_3

до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_3 (надалі по тексту - ОСОБА_3, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі по тексту - відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 квітня 2016 року № 609-0000 та № 609-0001.

В обґрунтування позовних вимог позивач зауважив, що під час розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку у 2014-2015 роках відповідач протиправно посилався на розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 19.01.1998р. № 19 "Про грошову оцінку земель", оскільки вказаним розпорядженням визначалась нормативна грошова оцінка земель в межах населених пунктів, в той час як орендована позивачем земельна ділянка розміром 47 га знаходиться поза межами населеного пункту.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 13.04.2016р. № 609-0000 та № 609-0001.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні суду апеляційної вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, просили скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання суду апеляційної інстанції позивач не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 11.01.2017 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представників відповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 09.10.2002р. між Зіньківською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Дейкалівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області загальною площею 47 га (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункти 1, 2.1 Договору). Орендна плата встановлена в розмірі 35 грн. за 1 га ріллі, орендна плата за 2002 рік складала 959 грн. 58 коп. (пункт 2.3 Договору) (а.с. 13-14).

Додатковою угодою від 22.12.2009 року внесено зміни до договору оренди від 09.10.2002р., а саме: пункт 9 (розділу "Орендна плата") викладено в наступній редакції: орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 90 грн. за 1 га ріллі земель запасу (а.с. 21).

Угодою від 14.10.2014р. про внесення змін до договору оренди землі від 09.10.2002р. внесено зміни до пункту 2.3 "Орендна плата" (розділу "Умови договору"), викладено частину другу зазначеного пункту у такій редакції: "Орендна плата встановлена в розмірі за 1 га ріллі - 123,57 грн., що складає три відсотки грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення по Зіньківському району Полтавської області (вартість 1 га ріллі становить - 4118,8 грн. згідно розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 19.01.1998р. №19 "Про грошову оцінку земель" затверджена грошова оцінка сільськогосподарських угідь Полтавської області по природній родючості, розробленої ДП "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", з рекомендацією в подальшому її використання в проведенні земельно-оціночних робіт у межах населених пунктів та земель сільськогосподарського призначення)" далі за текстом. Виключено частину третю пункту 2.3 "Орендна плата" (розділу "Умови договору") (а.с. 23).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 сплачено орендну плату за землю за 2014 рік в розмірі 4230,00 грн. (90,00 грн. (вартість 1 га. орендованої землі за договором) * 47 га), та за 2015 рік - в розмірі 5807,80 грн. (123,57 грн. (вартість 1 га орендованої землі за договором) * 47 га), що підтверджується листом Зіньківського відділення Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції (а.с. 30).

Гадяцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полтавській області згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.04.2016р. № 609-0000, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за 2014 рік за платежем "орендна плата з фізичних осіб 18010900" у розмірі 20 994,90 грн. та податкове повідомлення-рішення від 13.04.2016р. № 609-0001, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за 2015 рік за платежем "орендна плата з фізичних осіб 18010900" у розмірі 34438,77 грн. (а.с.11,12).

Вважаючи протиправними податкові повідомлення - рішення від 13.04.2016 року № 609-0000 та № 609-0001, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням не доведення контролюючим органом правомірності донарахування позивачеві зобов'язань за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2014 рік - у розмірі 20994,90 грн. та за 2015 рік - у розмірі 34438,77 грн., позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р. № 161-XIV встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з ч. 1 ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Підпунктом 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України (в редакції станом на 01 січня 2014 року) визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Водночас, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII, який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, внесено зміни, зокрема, до ст. 288 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України (в редакції станом на 01 квітня 2014 року), розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Отже, з набранням чинності змін до Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексі України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.12.2014 року у справі № 21-274а14.

Відповідно до п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = 1: 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель встановлюється уповноваженими органами, на виконання пункту 289.3 статті 289 Податкового кодексу України, та доводиться відповідними листами, що оприлюднюються у встановленому законодавством порядку.

Під час розгляду справи встановлено, що нормативно - грошова оцінка земельної ділянки, що розташована на території Дейкалівської сільської ради Зінківського району Полтавської області, якою користується позивач на підставі договору оренди від 09.10.2002 р., не проводилась.

За приписами п.277.1 ст.277 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Отже, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Таким чином річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

Враховуючи, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки розміром 47 га, якою користується позивач на підставі договору оренди від 09.10.2002 р., не проведена, тому відповідачем при обчисленні орендної плати використано нормативно - грошову оцінку ріллі, визначену по Полтавській області.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно даних відділу Держгеокадастру нормативна грошова оцінка ріллі та перелогів в Полтавській області станом на 01.01.2014 р. становить 22853,29 грн. за 1 га та станом на 01.01.2015 р. - 28543,76 га.

Відділ Держгеокадастру у Зінківському районі Полтавської області листом від 12.02.2016 р. "Про індексацію нормативно грошової оцінки земель" направив до податкового органу, для врахування та використання в роботі: лист від 11.01.2016р. №6-28-0-22-201/2-16 Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про індексацію нормативної грошової оцінки земель; лист Державної служби статистики України від 11.01.2016р. щодо індексу споживчих цін у 2015 році: нормативну грошову оцінку земель в Україні в розрізі видів угідь (в гривнах за 1 гектар). (а.с. 114,115-116, 117, 118-121).

Так, відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2016р.№6-28-0-22-201/2-16, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433. Разом з тим повідомлено, що відповідно до пункту 6 підрозділу 6 Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 24.12.2015р. №909-VІІІ "Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році ") встановлено, що індекс споживчих цін за 2015 рік, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів), застосовується із значенням 120 відсотків. Враховуючи викладене, значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) за 2015 рік становить 1,2. (а.с. 77-78).

Згідно даних відділу Держгеокадастру нормативна грошова оцінка ріллі та перелогів в Полтавській області станом на 01.01.2014р. становить - 22853,29 грн. за 1 гектар, станом на 01.01.2015р. - 28543,76 грн. за 1 гектар. (а.с. 118).

Тобто, розмір орендної плати за орендовану позивачем земельну ділянку з 01 січня 2014 року до 31 березня 2014 року складав 90 грн. за один га, а з 01 квітня 2014 року - 3 % від нормативно-грошової оцінки землі по Полтавській області.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 фактично сплачено орендну плату за землю за 2014 рік у розмірі 4230,00 грн. (90,00 грн. (вартість 1 га. орендованої землі за договором) * 47 га), та за 2015 рік - у розмірі 5807,80 грн. (123,57 грн. (вартість 1 га орендованої землі за договором) * 47 га), що підтверджується листом Зіньківського відділення Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції (а.с. 30).

Відповідно до додаткових письмових пояснень, наданих відповідачем до суду апеляційної інстанції, сума податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за 2014 рік, визначена податковим повідомленням-рішенням від 13.04.2016р. № 609-0000 у розмірі 22853,29 грн., обрахована наступним чином: (28543,76 грн. ( нормативна грошова оцінка землі станом на 01.01.2014 р.) * 3%= 685,60 грн.(3% вартості 1 га ріллі станом на 01.01.2014 р.) * 47 га=32223,20 грн.- сума орендної плати за 47 га., у т.ч. 352,50 грн. - орендна плата за один місяць у 2014 р. - до внесення змін до ст. 288 ПК України, а саме - до 01.04.2014 р. та з урахуванням змін, внесених до ст. 288 ПК України - за період з 01.04.2014 р. по 31.12.2014 р.) - 24167,40 грн. Сума орендної плати, яку необхідно було сплатити ОСОБА_3 у 2014 р. - 1057,50 грн. + 24167,40 грн. = 25224,90 грн.- 4230,00 грн. ( фактично сплачена сума) = 20994,90 грн. - сума податкового зобов'язання за платежем: "Орендна плата з фізичних осіб" за 2014р., яка визначена податковим повідомленням - рішенням №609-000 від 13.04.2016 р.

Сума податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за 2015 рік, визначена податковим повідомленням-рішенням від 13.04.2016р. № 609-0001 у розмірі 34438,77 грн., обрахована наступним чином: 28543,76 грн. ( нормативна грошова оцінка землі станом на 01.01.2015 р.) * 3%= 856,31грн.(3% вартості 1 га ріллі станом на 01.01.2014 р.) * 47 га=40246,57 грн. (сума орендної плати за 47 га, що необхідно було сплатити ОСОБА_3 у 2015 р.); фактично сплачено ОСОБА_3 за 2015 р. 5807,80 грн. Сума орендної плати, яку необхідно було сплатити ОСОБА_3 у 2015 р.: 40246,57 грн. - 5807,80 грн. = 34438,77 грн.

Щодо посилання суду першої інстанції на рішення Зінківського районного суду Полтавської області від 28.03.2015 р. у справі № 530/110/16-ц колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Водночас передбачене частиною першої статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України.

Тобто, адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Колегія суддів зазначає, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду цивільної справи №530/110/16-ц , а тому не мають правового значення для вирішення цього спору.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що Гадяцька об'єднана державної податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області, при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 13.04.2016р. № 609-0000 та № 609-0001, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 12.10.2016 року не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова судом першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст.205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2016р. по справі № 816/838/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Бартош Н.С.
Повний текст постанови виготовлений 16.01.2017 р.