Справа № 826/15099/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 січня 2017 року № 826/15099/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаВідділу реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві ОСОБА_2
про зобов'язання вчинити дії ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, третя особа ОСОБА_2, в якому просить зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві видати нове свідоцтво про народження на ім'я дитини ОСОБА_3 та внести відповідні виправлення у іншій документації, яка стосується дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що через допущену помилку в актовому записі про народження дитини, а саме: зазначенні іменні дитини ОСОБА_3 замість Владіслав, виникатимуть певні складнощі для впорядкування документів останнього, а тому просили суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач-Відділ реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, свого представника в судове засідання не направив, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, додатково зазначив, що в актовому записі про народження дитини №77 від 17.01.2008 року, складеного Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зазначено, що ім'я записане за бажанням батька.

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

04 листопада 2005 року ОСОБА_1 уклала шлюб із громадянином України ОСОБА_2.

У шлюбі народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 17 січня 2008 року, актовий запис № 77.

Позивач зазначає, що при реєстрації дитини у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_2 було допущено помилку у імені дитини, а саме замість «Владислав» зазначено «Владіслав».

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 49 Цивільного кодексу України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 - VІ (далі - Закон № 2398 - VІ).

Відповідно до статті 4 Закону № 2398 - VІ органами державної реєстрації актів цивільного стану є:

1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану;

2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану);

3) виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Згідно зі статтею 6 Закону № 2398 - VІ відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно до ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", п. 2.1 "Правил внесення зміни до актів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1 до Правил, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Відповідно до п. 2.7 Правил якщо актовий запис цивільного стану, до якого потрібно внести зміни, зберігається в архіві іншого відділу державної реєстрації актів цивільного стану України, то відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, надсилає відповідний запит щодо підтвердження відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану, яке в подальшому додається до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян у відповідній справі.

Відповідно до п. 2.12 Правил на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в до датку 2 до Правил.

Відповідно до ст. 294 ЦК України фізична особа має право на ім'я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у засобі масової інформації, воно має бути виправлене у тому ж засобі масової інформації.

Згідно Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні" актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Внесення змін до актових записів цивільного стану згідно статті 22 того ж Закону провадиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Так, Законом передбачено, що за наслідками перевірки зібраних документів орган, державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису або про відмову в цьому.

Згідно з п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до п. 2.13.2 зазначених Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів звернення з заявою до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1 до Правил.

Разом з тим, частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статей 11, 71, 104 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач звертається до адміністративного суду з позовом у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносинах. При цьому, дійсне (фактичне) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. З необхідністю захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень і визначено завдання адміністративного судочинства.

Право на судовий захист, гарантоване Конституцією України, закріплене статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, суд повинен встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи.

Суд зазначає, що позивачем не надано належних обґрунтувань наявності порушення її прав чи інтересів у сфері публічно-правових відносин. У судовому засіданні позивачем і третьою особою надано пояснення, що із заявою про внесення відповідних виправлень в актовий запис до відділу реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві вони не звертались і матеріали матеріали також справи не містять доказів звернення позивача із заявою до Відділу реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві та отриманням відмови.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.С. Мазур