Справа № 2-а-320/11
Суддя: Сабада В. В.
Дата ухвалення: 2011-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-320/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2011 Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого(ої)-судді: Сабада Валентина Василівна

розглянувши в ПОРЯДКУ ПИСЬМОВОГО ПРОВАДЖЕННЯ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України в Болградському районі Одеської області про визнання неправомірними дій та про покладення зобовязання нарахувати та сплатити щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, просить визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати їй, як дитині війни, державної соціальної допомоги, в період з 01.01.2007 року і до31.12.2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та зобовязати його провести відповідні донарахування за вказаний період, а також зобовязати його провести у подальшому з 01.01.2010 року такі ж щомісячні нарахування та виплати, стверджуючи, що їй надано статус «дитина війни», але Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області, куди вона звернулася, нарахувати та виплатити їй щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни, в вказаному вище розмірі, не бажає.

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області, позов не визнав посилаючись на те, що виплата щомісячної державної соціальної допомоги позивачу, як дитині війни, в вказаному вище розмірі не передбачена Законами України «Про державний бюджет України на 2006 рік», «Про державний бюджет України на 2007 рік»та «Про державний бюджет України на 2008рік», а також не передбачена така виплата і в подальшому.

Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що позивач є ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію і їй наданий статус «дитина війни», в звязку з чим на неї розповсюджується дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 19.11.2004 року, ст.. 6 якого / в редакції чинної на час розгляду і вирішення справи/ передбачено підвищення в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком пенсії, яка виплачується дітям війни, або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії.

Викладене підтверджується:

- паспортом позивача, виданим 20.11.1996 року Болградським РВУМВС України в Одеської області, де його дата народження вказана як 23.07.1943 року;

- посвідченням №012159, виданим Управлінням пенсійного фонду України в Болградському районі 1987 році, згідно яких він отримує пенсію та йому ж наданий статус «дитина війни».

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загально обовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст.62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 року пожиточний мінімум для осіб, які втратили працездатність, затверджено: з 1 січня 380 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн.

Ч.. 3 ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»в редакції Закону України від 15.03..2007 року №749 У «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується пожиточний мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 ч.1 зазначеної статті, збільшений на 1%.Тобто розрахунковий мінімальний розмір пенсії за віком складає:

- з 01.04.2007 року 410,06 грн. / 406грн. х 1,01/;

- з 01.10.2007 року - 415,11 грн. / 411 грн. х 1,01%/;

Дію ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік було зупинено п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»з урахуванням ст.. 111 того ж Закону, якою обмежено коло субєктів підвищення пенсії, а також встановлені інші його розміри.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6рп/2007 у справі щодо відповідності Конституції положень статей 29, 36, ч.2 ст.56, ч. 2 ст.62, ч. 1 ст.66 п.7,9,12,13,14,23,29,30,39,41,43,44,45,46 с. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»/ справа про соціальні гарантії громадян/, зокрема п. 12 ст. 71 та ст. 111, 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»визнані неконституційними.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10рп/2008 у справі №1 -28/2008 положення пункту 41 розділу 11 Закону України «Про державний/ бюджет України на 2008 рік»«Внесення змін до деяких законодавчих актів України»також визнані неконституційними.

Таким чином зупинення дії ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»відновлено та визначено таким, що не відповідає Конституції України /є неконституційними/:

- у 2007 році з 09.07.2007 року/ з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення/;

- у 2008 році з 22.05.2008 року/ з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення/;

Суд вважає, що вище зазначені положення Законів України «Про державний бюджет України»не можуть бути застосовані, оскільки вони суперечать нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових Законів або внесення змін до чинних Законів / ст.. 22 ч. 3 Конституції України/.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини»суди України, при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї, а також практику Європейського суду як джерело права.

Відповідно до ст.. 1 Протоколу №1 до названої Конвенції, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Борги розглядаються у сенсі поняття «власності», яке міститься в ч.1 ст. 1 Протоколу №1 до конвенції і яке не обмежене власністю на фізичні речі та залежить від формальної класифікації у національному законодавстві. Борги, що становлять майно, можуть розглядатися як «майнові права»і таким чином як власність.

Європейський суд з прав людини, при розгляді справи «Кечко проти України», зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, припиняти, чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тому Європейський суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію 2 х нормативних актів - Закону України, яким встановлені надбавки з бюджету і який є діючим, та Закону України «Про державний бюджет»на відповідний рік, де положення останнього Закону на думку Уряду України, превалювали як Lex specialis . Європейський Суд не прийняв і аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобовязань.

Позовні вимоги в частині стягнення державної соціальної допомоги в період з 01.01.2009 року по 01 липня 2009 року, а також в частині зобовязання відповідача з 01.07.2009 року щомісяця нараховувати позивачу державну соціальну допомогу як дитині війни підлягають частковому задоволенню.

Дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2009-2010 р.р. не зупинено, а в цій частині діє і на час прийняття рішення судом.

Тому суд вважає, що позивач має право на одержання вказаної вище пільги і в період з 01.01.2009 року до 23.03.2011 року, на день винесення рішення з урахуванням виплачених йому за цей період сум державної соціальної допомоги, як дитині війни.

Позовні вимоги в частині зобовязання відповідача в подальшому щомісяця з часу винесення рішення нараховувати позивачу державну соціальну допомогу як дитині війни в розмірі встановленому Законом України «Про соціальний захист дітей війни»задоволенню не підлягає, т.я. позивач має право на одержання такої допомоги тільки до дня винесення рішення на підставі діючого на цей час Закону, оскільки суд не може наперед вказати на протиправність рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень.

Пільги, компенсації та гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня /ст.. 48 Конституції України/тому суд вважає, що право на соціальний захист не може бути обмежено та строк позовної давності не поширюється на соціальні виплати. Строк звернення до суду позивачу поновлено.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач має право на одержання вказаної вище пільги відповідно до чинного Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 09.07.2007 року і до 31.12.2007 року, а також з 22.05.2008 року і до дня винесення рішення з урахуванням виплачених за цей період державної соціальної допомоги як дитині війни.

Керуючись ст. ст. 11,69 71, 105, 160 162, 185,186 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Дії Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області щодо невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за період з 09.07.2007 року і до 31.12.2007 року, а також з 22.05.2008 року і до 23 березня 2011 року визнати неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за період з 09.07.2007 року і до 31.12.2007 року, а також з 22.05.2008 року і до 23 березня 2011 року /по день винесення рішення включно/ відповідно до чинного Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням виплаченої їй за цей період державної соціальної допомоги як дитині війни.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку поданням апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_3