Справа № 377/684/16-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/684/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко Т.О.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 09.11.16р. у справі №377/684/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 09.11.16р. адміністративний позов задоволено: визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області у прийнятті документів ОСОБА_2 та оформленні подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, із числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4; зобов'язано Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області прийняти від ОСОБА_2 заяву для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, із числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, оформити та направити подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для вирішення питання видачі позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1; зобов'язано Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації прийняти від Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області подання для встановлення позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, із числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4; зобов'язано Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації вирішити питання щодо встановлення позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, із числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та видати відповідне посвідчення категорії 1.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що з 01.01.15р. територія, на якій проживає позивач не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому відсутні підстави для оформлення та видачі посвідчень постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є уродженцем с. Дніпровське, Чернігівського району, Чернігівської області, проживає у м. Славутичі.

Відповідно до посвідчення 4 категорії серії НОМЕР_1 ОСОБА_2, є громадянином який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986 році, посвідчення видано 17.02.94р. Київоблдержадміністрацієй (а.с.12).

З 14.07.16р. Київською обласною спеціалізованою МСЕК позивачу було встановлено II групу інвалідності (довічно) по захворюванню пов'язаному із впливом аварії на ЧАЕС ( а.с.13,14).

15.08.16р. позивач з метою отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії подав заяву із відповідними документами до Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області (а.с.16).

16.08.16р. позивач подав також заяву до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Листами від 18.08.16р. №09/01-15 та від 30.08.16р. №05-59-1646 відповідачами було відмовлено у видачі посвідчення, з тих підстав, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.14р. № 76-VIII внесені зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, а тому починаючи з 01.01.15р. підстави для видачі посвідчення1 категорії відстуні .

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з встановленням групи інвалідності у позивача виникло право на отримання посвідчення вказаної категорії з визначенням статусу особи учасника ліквідації насідків аварії на ЧАЕС.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Конституційні права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91р. (надалі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 статті 2 Закону 796-ХІІ, залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, міри перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов'язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров'я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших соціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих і соціально-побутових відносин, територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Такими зонами є:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов'язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/кв. км та вище, або стронцію від 3,0 Кі/кв. км та вище, або плутонію від 0,1 Кі/кв. км та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/кв. км, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/кв. км, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

4) зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/кв. км, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/кв. км за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Статтями 11, 14 Закону 796-ХІІ визначаються підстави та умови віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, відповідно статті 11 Закону 796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Згідно п.1 ч.1 статті 14 Закону 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1). інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

До четвертої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до п.10 Порядку посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, зокрема, видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.

Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4 встановлені статтею 23 Закону 796-ХІІ.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії та відповідне посвідчення діє на час постійного проживання або роботи чи постійного навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю та йому було видане посвідчення потерпілого категорії 4, яке діє на час проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.14р. №76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключений.

Цим же Законом статтю 2 («Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій») та 23 («Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4») Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключені, вказані зміни до Закону вступили в силу з 01.01.15р.

Отже, позивач на час встановлення захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС та інвалідності не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно вищенаведених змін до законодавства, оскільки такої зони, відповідно до чинного законодавства, немає, а отже позивач не є потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин та норм діючого законодавства вбачається, що на момент складання експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 11.07.16р. №9483, огляду МСЕК - 14.07.16р. та звернення із заявами про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, позивач не мав статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Правова позиція у спірних правовідносинах узгоджується з практикою ВАСУ викладеною в ухвалах від 21.04.16р. у справі №К/800/688/16 та від 29.11.16р. у справі №К/800/1412/16р.

З огляду на викладене, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 09.11.16р. у справі №377/684/16-а - задовольнити.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 09.11.16р. у справі №377/684/16-а скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дана постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.