Справа № 817/1040/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2016 р.Р і в н е 817/1040/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Рівненської митниці Державної фіскальної служби у Рівненській області
про скасування рішення та зобов'язання вчинення певних дій
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці ДФС у Рівненській області про скасування рішення №204000009/2016/000020/2 від 21.06.2016 року та зобов'язання вчинення певних дій.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив суду, що на підставі митної декларації від 17.06.2016 року №204020001/2016/0004249 пред'явлено до митного оформлення екскаватор самохідний VOLVO BL71, 2006 року випуску, який був у використанні. Представник позивача вважає, що у відповідача були відсутні обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості імпортованого товару, вказує, що надав усі необхідні документи, зокрема, висновок експерта та акт фізичного огляду товару. Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив. Пояснив суду, що під час перевірки обґрунтованості визначення митної вартості задекларованого товару було враховано ту обставину, що декларантом не подано усіх документів, що витребовувались митним органом, що суперечить вимогам ч. 2 - ч. 4 ст. 53, ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України та є підставою для коригування митної вартості екскаватора самохідного VOLVO BL71, 2006 року випуску і прийняття оспорюваного рішення. Просить у задоволення позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 17.06.2016 року уповноваженою особою ФОП ОСОБА_3 на підставі митної декларації №204020001/2016/0004249 пред'явлено до митного оформлення екскаватор-навантажувач самохідний на власному ходу марки VOLVO BL71, серійний № НОМЕР_1, з встановленими ковшами: екскаваторний ківш зворотної лопати загального призначення з зубцями шириною - 610 мм та фронтальний багатофункціональний ківш навантажувача шириною - 2350 мм, місткість ковшів - 0,08-0,31 м. куб., вантажопідйомність - 3152 кг, з дизельним двигуном потужністю 70 кВт, бувший у використанні, 2006 року випуску, постачається для цивільних потреб в кількості 1 шт., призначений для механізованого виконання екскаваційних та вантажно-розвантажувальних робіт таких як планування території, розробка та вантаження ґрунту, риття ям і траншей, митну вартість яких визначено на рівні 32000,00 PLN, що дорівнює 200159,65 грн. (а.с. 9-10).

За результатами аналізу поданих декларантом для митного оформлення документів, Рівненською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 21.06.2016 року №20400009/2016/000020/2, яким визначено митну вартість імпортованих на підставі митної декларації від 17.06.2016 року №204020001/2016/0004249 товарів на рівні 97735,46 PLN, що дорівнює 611334,25 грн. (а.с. 50-51).

Крім того, Рівненською митницею ДФС оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.06.2016 року №204020009/2016/00018, якою відмовлено ФОП ОСОБА_3 у прийнятті митної декларації №204020001/2016/0004249 (а.с. 52-54).

В основу прийняття оспорюваного рішення покладено висновки відповідача про ненадання позивачем усіх додаткових документів витребовуваних митницею згідно переліку та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України та відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України, усі товари, які переміщуються через митний кордон України підлягають митному контролю.

Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною 2 та пунктом 1 частини 6 статті 321 Митного кодексу України передбачено, що в разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України та закінчується після закінчення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Частиною 1 статті 248 Митного кодексу України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 2-1 ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7)копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4)виписку з бухгалтерської документації;

5)ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7)копію митної декларації країни відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1)невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3)невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4)надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною 1 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2)другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини 2-3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина 4 статті 57).

Відповідно до 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Крім того, у частинах 11-12 статті 264 Митного кодексу України закріплено, що у разі якщо митну декларацію подано з порушенням вимог, встановлених цим Кодексом, орган доходів і зборів відмовляє у її прийнятті, про що посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року по справі №21-53а15, яка в силу вимог частини 1 статті 244-2 КАС України, є обов'язковою для врахування судом при розгляді та вирішенні цієї адміністративної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оспорюваного рішення стало те, що до митного оформлення декларантом, як джерело інформації для визначення митної вартості товару, надано висновок експерта від 17.06.2016 року відповідно до якого вартість екскаватора-навантажувача самохідного марки VOLVO BL71, 2006 року випуску, базується на середньоарифметичному значенні вартості аналогічних товарів на ринку Республіки Польща, розрахованому на підставі інформації, що наявна у мережі Інтернет. Разом з тим, при перевірці достовірності вказаної інформації за зазначеними посиланнями, встановлено, що експертом невірно вказано валюту (грошову одиницю) Інтернет-адрес, вказаних під №№ 1, 4, 5, 6, зазначених як джерело інформації. А саме, при розрахунку середньоарифметичного значення вартості експертом використано валюту польський злотий, а на Інтернет-сайтах зазначена валюта - Євро, при цьому, числові значення вартостей у висновку експерта у валюті польський злотий співпадають із числовими значеннями у Євро. 21.06.2016 року декларантом подано додатково висновок експерта від 17.06.2016 року, відмінний за змістом від попередньо поданого, який містить інформацію щодо цінових пропозицій продажу товару ідентичних оцінюваному. Разом з тим, надані експертом абсолютні посилання 1, 2, 3, 4 не можливо перевірити, в зв'язку з їх відсутністю у відкритій мережі Інтернет.

Водночас, судом досліджено, що з метою митного оформлення товарів, заявлених у митній декларації від 17.06.2016 року №204020001/2016/0004249, позивачем було подано:

1)Міжнародну автомобільну накладну (СМR) від 14.06.2016 року CS №001261;

2)Інвойс до контракту від 01.06.2016 №10;

3)Комерційну пропозицію від 27.05.2016 року №б/н;

4)Протокол погодження ціни від 30.05.2016 року №1;

5)Банківський платіжний документ від 06.06.2016 року №2;

6)Рахунок-фактуру за транспортно-експедиційні послуги від 16.06.2016 року №117;

7)Висновок експерта про вартісні характеристики товару від 17.06.2016 року №б/н;

8)Рахунок-фактуру (інвойс) від 01.06.2016 року №11/2016;

9)Зовнішньоекономічний договір (контракт) від 30.05.2016 року №30/05/2016;

10)договір (контракт) про перевезення від 01.01.2016 року №01/01;

11)договір (контракт) про перевезення від 14.01.2016 року №РО1406/2016;

12)Інформація про позитивні результати здійснення екологічного контролю;

13)Декларація про походження товару від 01.06.2016 року №11/2016;

14)акт технічного стану від 27.05.2016 року №б/н (а.с. 12-21, 35-38).

З названих документів можливо встановити заявлену позивачем митну вартість товару. Крім того, 17.06.2016 року посадовою особою митного органу та уповноваженою особою декларанта проведено фізичний огляд імпортованого товару, про що складено акт №17/06, згідно якого екскаватор-навантажувач самохідний марки VOLVO BL71, 2006 року випуску має дефекти, які можливо визначити візуально, а саме: наявні сліди корозії металу, тріщини на лобовому склі, підтікання мастила в місці розташування двигуна, підтікання мастила в місці в місці гідравлічної системи ковша, незначна деформація кузова в окремих місцях (а.с. 47).

У зв'язку з цим, а також з метою усунення виявлених митних органом розбіжностей, 21.06.2016 року уповноваженою особою декларанта було митному органу висновок експерта від 17.06.2016 року з доопрацюваннями (а.с. 28, 39-42).

Проте, зазначення у висновку експерта від 17.06.2016 року аналізу ринкових цін у різних валютах не вплинуло на визначення митної вартості товару, яка визначалася виходячи з його індивідуальних ознак. Крім того, декларантом було усунуто ті розбіжності, на які вказував митний орган, а доводи щодо неможливості перевірки наданих експертом абсолютних посилань 1, 2, 3, 4 спростовуються наданими позивачем відомостями з відкритої мережі Інтернет (а.с. 43-46).

Відтак, у відповідача були відсутні підстави для наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності наданої позивачем інформації та визначення йому митної вартості товару оспорюваним рішенням.

За наведених обставин, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 21.06.2016 року №20400009/2016/000020/2 піддягають до задоволення.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання начальника Рівненської митниці ДФС провести розмитнення товару за митною вартістю задекларованою у митній декларації від 17.06.2016 року №204020001/2016/0004249, то суд зазначає, що вони є передчасними, оскільки випливають безпосередньо з виконання даного судового рішення, а також, по суті, стосуються дискреційних повноважень відповідача. Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

За приписами статті 94 КАС України, судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до частини задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 21.06.2016 року №204000009/2016/000020/2.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Присудити на користь позивача - ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненської митниці ДФС судовий збір у розмірі 689,00 (шістсот вісімдесят дев'ять) грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.