Справа № 802/1903/16-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 січня 2017 р. Справа № 802/1903/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

до: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) з адміністративним позовом до відповідача - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг в загальній сумі 8322,80 грн., зокрема з податку на доходи з фізичних осіб в сумі 4729,00 грн. та по єдиному податку у сумі 3593,80 грн., який в добровільному порядку відповідачем не сплачено, у зв`язку з чим дана заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

28.11.2016 року на адресу суду надійшли письмові заперечення від відповідача, де останній зазначив, що 18.11.2016 року, згідно платіжного доручення №2 ним було сплачено єдиний податок в сумі 10500,00 грн., в т.ч. і заборгованість за 3-й квартал 2015 року, згідно з податковою декларацією № від 06.11.2015 року, в сумі 3593,80 грн. Проте, що стосується податку з доходів фізичних осіб в сумі 4729,00грн., яку було задекларовано декларацією про доходи, одержаних ОСОБА_1 у 2013 році в результаті списання комерційним банком штрафних санкцій в розмірі 29167,00 грн. відповідач повідомив суду, що сума по податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 4729,00грн., яку він самостійно, визначив в декларації як фізична особа, не має ніякого відношення до діяльності ФОП ОСОБА_2, тому просив відмовити Гайсинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області у задоволенні позову (а.с.22).

05.01.2017 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про зміну позовних вимог в частині суми позову, у зв'язку з частковим погашенням суми боргу та донарахуванням, згідно податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2016, в якій просив стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг: по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 654,08 грн.; по податку з доходів фізичних осіб у сумі 15372,61 грн. в дохід місцевого бюджету м. Бершадь Вінницької області.

З урахуванням статей 49, 51 та 137 Кодексу адміністративного судочинства України судом прийнято заяву про зміну позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте на адресу суду надійшла заява за вх. № 1103/17 від 12.01.2017 року, в якій позивач просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення повістки як за адресою, що вказана у позовній заяві, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - обов'язковою не визнавалась, суд, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, визнав можливим проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд доходить переконання, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Так, судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом в загальній сумі 16026,69 грн.

Вказана заборгованість виникла в результаті несплати суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та по єдиному податку, які відповідач самостійно визначив, подавши відповідні податкові декларації.

Станом на 07.11.2016 року за ФОП ОСОБА_1 рахувалась заборгованість по єдиному податку в сумі 3593,80 грн. та по податку з доходів фізичних осіб у сумі 4729,00 грн.

18.11.2016 року, згідно платіжного доручення №2 ФОП ОСОБА_1 було сплачено єдиний податок в сумі 10500,00 грн., в т.ч. і заборгованість за 3-й квартал 2015 року, згідно з податковою декларацією № від 06.11.2015 року, в сумі 3593,80грн.

Разом з тим, після сплати основного боргу по єдиному податку, відповідачем задекларовано податкове зобов'язання у сумі 6850,00 грн, згідно податкової декларації № від 09.11.2016 року.

Тому, за ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати єдиного податку в сумі 654,08 грн., яка складається із: 3593,80 грн. (заявлена сума)-9789,72 грн. (сплата)+6850,00 грн. (нааховано)+710,28 грн. (нараховано пені)-710,28 грн. (сплачено пені), що підтверджується особовою карткою платника єдиного податку.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2016 року відповідачу донараховано податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 7671,61 грн.

Тому, за ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати податку з доходів фізичних осіб у сумі 15372,61 грн., яка складається із: 4729,00 грн. (заявлена сума)+7671,61 грн. (донараховано)+2972,00 грн. (нараховано пені), що підтверджується особовою карткою платника податку.

Визначаючись щодо позовних вимог суд керується наступним.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов'язок сплати податків платником передбачений підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до якого, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов'язання платника податків, відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В свою чергу, податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк (пп. 14.1.156 п. 14.1. ст. 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Частиною 2 п. 57.3 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Приписами пункту 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно із п. 59.5 ст. 59 цього Кодексу у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Як встановлено судом, податковим органом вживались заходи щодо погашення платником податкового боргу шляхом направлення рекомендованим листом податкової вимоги форми "Ф" №280-25 від 11.02.2016 року (а.с.15). Однак, податкова вимога залишилась без виконання.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи.

Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму заборгованості в розмірі 16026,69 грн. відповідач у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Щодо доводів відповідача про те, що сума ПДФО, яка визначна ним як фізичною особою в податковій декларації немає жодного відношення до діяльності ФОП ОСОБА_1, суд звертає увагу на те, що загальна сума податкової заборгованості виникла у відповідача як у фізичної особи (з податку на доходи фізичних осіб), так і фізичної особи - підприємця (з єдиного податку).

Проте процесуальним Законом поняття учасника процесу як "фізична особа" та "фізична особа-підприємець" не розмежовані. Відтак, відповідно до ст. 50 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Також відповідно до вказаної статті громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень в інших випадках, встановлених законом.

Водночас, Податковим кодексом України визначено порядок звернення контролюючого органу до суду із позовом про стягнення заборгованості, зокрема п. 87.11 ст. 87 ПК України передбачає, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. А згідно із законом, фізична особа чи фізична особа-підприємець може відповідати за адміністративним позовом за виконання будь-яких взятих на себе зобов'язань, у тому числі податкових, усім своїм майном, включаючи грошові кошти.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про безпідставність вказаної позиції відповідача та обґрунтованість позовних вимог, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відповідно до положень ст. 94 КАС України, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податковий борг: по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 654 (шістсот п'ятдесят чотири) гривні 08 (вісім) копійок; по податку з доходів фізичних осіб у сумі 15372 (п'ятнадцять тисяч триста сімдесят дві) гривні 61 (шістдесят одна) копійка в дохід місцевого бюджету м. Бершадь Вінницької області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна