Справа № 821/1221/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1221/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № 108755-21 від 30.06.2016 р.,

встановив:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі по тексту - відповідач або Цюрупинська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № 108755-21 від 30.06.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем 30.06.16 р. прийнято податкове повідомлення - рішення, яким позивача зобов'язано сплатити транспортний податок в розмірі 25000 грн. Вказане податкове повідомлення - рішення позивач вважає протиправним, оскільки як встановлено законом на 01 січня 2016 року, середньо ринкова вартість автомобіля, що був об'єктом оподаткування, повинна становити 1033500,00 грн. Зазначив, що з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку неможливо встановити розміщену інформацію стосовно середньо ринкової вартості автомобіля. На підставі вказаного вважає, що відповідачем не доведено, що транспортний засіб позивача є об'єктом оподаткування. Крім того вказав, що норми Податкового кодексу України та Методики визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів", передбачено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньо ринкову вартість автомобіля та щороку до 01 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати. Вказав, що автомобіль, який йому належить коштує 1017374,00 грн.

Також позивач зазначив, що відповідно до Податкового кодексу України, платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). При цьому, податкове повідомлення - рішення направлено платнику податків лише 02 липня 2016 року.

Крім того позивач вважає, що транспортний податок є місцевим податком, тому місцеві ради мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок ( і в яких розмірах ) на майно, відмінне від земельної ділянки. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. У зв'язку з вказаним позивач вважає, що даний податок може діяти лише з 2017 року.

На підставі вказаного просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 30 червня 2016 року № 108755-21.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що Мінекономрозвитку відповідно до Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про такі автомобілі.

Так, вказав, що до Цюрупинською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від ДФС України автоматизованою інформаційною системою АІС "Податковий блок" надійшла інформація про те, що позивач є власником легкового автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 350 D 4 МАТІС, з об'ємом двигуна 2987 куб.см, 2015 року випуску, що є об'єктом оподаткування. Вказана інформація згідно ст.267 ПК України стала підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, на думку відповідача, наданий позивачем звіт №05 про оцінку транспортного засобу від 12.09.2016 року, не може братися до уваги у зв'язку з тим, що податкове повідомлення-рішення №108755-21 прийняте відповідачем 30.06.2016 на підставі інформації наданої Міністерством економічного розвитку і торгівлі до органів ДФС автоматизованою інформаційною базою АІС "Податковий блок", а вищезазначений звіт наданий відповідачем складено 12.09.2016 р. Зазначив, що позивачем не підтверджується факт дорожньо-транспортної пригоди іншими документами, які є обов'язковими (протокол і схема дорожньо-транспортної пригоди), які складались працівниками поліції та страховими агентами.

Відповідач також вказав, що Законом N 71-VIII Верховна Рада з 01.01.2015 року визначила всі елементи транспортного податку, перелічені в пункті 7.1 статті 7 цього Кодексу. 24 грудня 2015 року прийнятий Закон 909-VIII, тобто до початку нового бюджетного періоду (2016 року), а ставки цього податку були введені ще Законом N71-VIII ухваленим 28 грудня 2014року.

На підставі вказаного просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав та просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи, заслухавши позицію представника позивача, представника відповідача, адміністративний позов та документи покладені в його основу, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд приходить до наступного: позивач є власником автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 350D 4 МАТІС (номерний знак НОМЕР_1) 2015 року випуску, об'ємом двигуна 2987 куб.см.

30 червня 2015 року Цюрупинською ОДПІ ГУ ДФС (Білозерське відділення) винесено податкове повідомлення-рішення № 108755-21, яким ОСОБА_3 нараховано до сплати суму транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд виходить з наступного: 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII (далі Закон № 71-VIII), яким викладено в новій редакції статтю 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України), та введено для громадян України новий місцевий податок на майно - транспортний податок.

Відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України передбачено, що обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Пунктом 267.4 ст. 267 ПК України встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

При цьому, календарний рік це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів. Річний обсяг повинен обчислюватись за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.04.2013 р. № 21-94а13.

Враховуючи викладене, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування, а базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Так, відповідно до матеріалів справи, автомобіль НОМЕР_2 2015 року випуску. Відповідно з витягу АІС "Податковий блок", позивачем зареєстровано автомобіль 20.11.2015 р., отже автомобіль є об'єктом оподатковування в розумінні приписів ст.267 ПК України, а ОСОБА_3 - платником податку як його власник.

Відповідно до ст. 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Пунктом 12.1 ПК України передбачено, що Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає: перелік загальнодержавних податків та зборів; перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад; положення, визначені в пунктах 7.1, 7.2 статті 7 цього Кодексу щодо загальнодержавних податків та зборів; положення, визначені в пунктах 7.1, 7.2 статті 7 цього Кодексу щодо місцевих податків та зборів.

Згідно з п. 12.3.5 ст. 12 ПК України, у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада обєднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обовязковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону рекомендовано переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, а також установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" (п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи").

Суд зазначає, що Законом № 71-VIII Верховна Рада з 01.01.2015 року визначила всі елементи транспортного податку, перелічені в пункті 7.1 статті 7 цього Кодексу.

24 грудня 2015 року прийнято Закон "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" № 909-VIII, тобто до початку нового бюджетного періоду та за шість місяців до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), а ставки цього податку введені Законом N71-VIII, який ухвалено 28 грудня 2014 року.

Пунктом 1 Указу Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" від 10.06.1997 № 503/97 (далі - Указ № 503) встановлено, що закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України не пізніш як у п'ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Офіційними друкованими виданнями є: "Офіційний вісник України"; газета "Урядовий кур'єр". Офіційними друкованими виданнями, в яких здійснюється офіційне оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України, є також газета "Голос України", "Відомості Верховної Ради України". Офіційним друкованим виданням, в якому здійснюється офіційне оприлюднення законів, актів Президента України, є також інформаційний бюлетень "Офіційний вісник Президента України".

Згідно з пунктами 3, 4 Указу №503 громадяни, державні органи, підприємства, установи, організації під час здійснення своїх прав і обов'язків повинні застосовувати закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, опубліковані в офіційних друкованих виданнях або одержані у встановленому порядку від органу, який їх видав.

Нормативно-правові акти Верховної Ради України і Президента України набирають чинності через десять днів з дня їх офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня їх опублікування в офіційному друкованому виданні.

Закон України №909-VIII від 24.12.2015 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" був опублікований в газеті "Голос України" №250 від 31.12.2015, при цьому у самому законі визначений особливий порядок набрання ним чинності - з 01.01.2016, що в повній мірі узгоджується з положеннями вищевказаного Указу №503 та свідчить про те, що обов'язок власників транспортних засобів, які підпадають під об'єкт оподаткування, визначений в підпункті 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України по сплаті транспортного податку, виник у них саме з 01.01.2016.

При цьому, в Законі №909-VIII не встановлений порядок його застосування, а сам Закон не був визнаний неконституційним, а отже, цей Закон підлягає застосуванню з моменту набрання ним чинності.

Позиція щодо обов'язковості застосування законів України з дати набрання ними чинності і за умови не визнання їх неконституційними, висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 21.12.2011 (справа № с-216700/08).

У своєму рішенні від 14.10.2010 р., прийнятому в справі "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06), Європейський Суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, у другому реченні першого пункту йде мова про те, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів" (п.50).

Отже, введення нового виду податку "транспортного податку" на підставі Закону № 71-VIII, встановлення його ставки та чітких правил сплати, слід вважати "законним втручанням" держави у мирне володіння майном особи та узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини.

Суд не приймає посилання позивача, що 2016 рік не є бюджетним для сплати транспортного податку, оскільки дане твердження ґрунтується на помилковому тлумаченні чинного законодавства.

Щодо посилання позивача, що вартість автомобіля складає меншу суму, ніж визначено податковим органом суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 р. № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі по тексту - Методика).

Відповідно до п. 1 Методики, ця Методика встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до обєктів оподаткування транспортним податком.

Частинами 3-9 Методики встановлено, що джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством Держзовнішінформ до Мінекономрозвитку.

Ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий обєм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Аналогічними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий обєм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація.

За наявності кількох аналогів аналогічним автомобілем є автомобіль одного виробника (країни-виробника).

У разі коли неможливо визначити ціну ідентичного нового автомобіля в Україні (немає необхідних довідкових даних) допускається використання даних щодо аналогічних автомобілів.

У разі коли неможливо визначити ціну нового автомобіля в Україні, використовується інформація про його ціну в країнах-виробниках (експортерах).

Ціна нового автомобіля в Україні визначається на рівні ціни країн-виробників (експортерів) без урахування податку на додану вартість у таких країнах, збільшеної на суму податків, зборів та інших обовязкових платежів, що відповідно до законодавства сплачуються під час митного оформлення автомобіля.

Відповідно до п. 13 Методики, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Судом встановлено, що Цюрупинською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від ДФС України автоматизованою інформаційною системою АІС "Податковий блок" надійшла інформація про те, що позивач є власником легкового автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 350 D 4 МАТІС, з об'ємом двигуна 2987 куб.см, 2015 року випуску, що є об'єктом оподаткування.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем в установленому законодавством порядку отримано інформацію щодо необхідності сплати позивачем транспортного податку.

Щодо наданого позивачем звіту №05 про оцінку транспортного засобу від 12.09.2016 року, суд зазначає, що він не є належним та допустимим доказом ціни автотранспортного засобу, оскільки, податкове повідомлення - рішення складено станом на 30 червня 2016 року, а зазначений звіт складено 12 вересня 2016 р., тобто після виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № 21321-17, яким визначене податкове зобов'язання ОСОБА_4 з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн., винесене у відповідності до норм діючого податкового законодавства України.

Щодо посилання ОСОБА_3 на статтю 58 Конституції України суд вказує, що оскільки Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII заздалегідь запроваджує транспортний податок, встановивши обов'язок його сплати з 01.01.2015 р., а тому в даному випадку немає зворотної дії в часі.

Крім того, суд зазначає, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII не визнано неконституційним.

Щодо посилання позивача, що йому надіслано оскаржуване податкове повідомлення - рішення 02 липня, при цьому, ст. 267.6.2 ПК України передбачено, що податкові повідомлення - рішення надсилаються до 1 липня податкового періоду, суд зазначає, що порушення строку надсилання податкового повідомлення - рішення не є підставою для його скасування.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачами надано достатньо належних та допустимих доказів правомірності своїх дій.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № 108755-21 від 30.06.2016 р. не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,128, ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06 грудня 2016 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 8.3.6