Справа № 822/1677/16
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1677/16

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

11 січня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника відповідача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі Хмельницької області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила зобов'язати відповідача списати нараховані суми штрафних санкцій та пені згідно рішень за №1-59 від 12.02.2014 року на суму 305,60 грн. та №6-22 від 12.10.2015 року на суму 272,59 грн., №1-9 від 19.02.2016 року на суму 11605,30 грн. про застосування щодо позивача фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків в тому числі донарахованих страхувальниками або органами Пенсійного фонду щодо позивача.

Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішення, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання проти тверджень апелянта заперечила, посилаючись на правомірність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просила суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців позивач з 22.01.1998 року по теперішній час перебуває на обліку в Красилівській ОДПІ Хмельницької області як платник єдиного внеску.

12.02.2009 року Господарським судом Хмельницької області винесено постанову про стягнення з позивача утвореної за період здійснення підприємницької діяльності недоїмки в розмірі 4225,35 грн. та штрафних санкцій в розмірі 2528,09 грн., що разом становить 6753,44 грн.

12.02.2013 року відділом виконавчої служби Красилівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості в розмірі 6753,44 грн.

З пенсії проводилось стягнення по виконавчому листу №18/7401-А від 28.12.2012 року на суму 6753,44 грн., який перебував на виконанні в ДВС, тому при погашенні даного боргу управлінням Пенсійного фонду України в Красилівському районі винесено рішення про застосування фінансових санкцій та пені за несвоєчасну сплату страхових внесків з №1-9 від 19.02.2016 року на 11505,30 грн. Погашення даних сум позивачем не проводилось. Станом на 01.11.2016 року за позивачем рахується заборгованість до Пенсійного фонду в сумі 14086,10 грн., в тому числі внески 276,35 грн., фінансові санкції та пеня 13809,75 грн.

На виконанні в ДВС перебувають вимоги про стягнення боргу №Ф-7 від 23.05.2013 року на 2125,62 грн., №Ф-8 від 05.08.2014 року на 306,08 грн., №Ф-2 від 08.06.2016 року на суму 11605,30 грн., №Ф-2 від 11.10.2016 року на 49,10 грн., всього 14086,10 грн.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача відповідають чинному законодавству, а обґрунтування позовних вимог, на які посилається позивач є безпідставними та не ґрунтується на нормі закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими доводами суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, згідно з ст.ст. 14,15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами, внесеними станом на 09.01.2009 р.) платниками страхових внесків до Пенсійного фонду України є роботодавці підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

При цьому, страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України.

У відповідності до п. 6 ст. 20 Закону, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 днів з дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті не залежно від фінансового стану платника страхових внесків.

За змістом п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону (в редакції, що діяла на момент вчинення порушення) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум.

Одночасно, на суми своєчасно не сплачених (неперерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Розрахунок фінансових санкцій та пені здійснюється на підставі облікових даних картки особового рахунку страхувальника, яка формується за даними звітів платника, зарахованих самостійно та інших узгоджених зобов'язань в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 106 Закону.

Разом з тим, нарахування пені, передбаченої ч.ч. 9 і 10 цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що пас гає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій.

Про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

ОСОБА_1 пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

В силу ч. 3 ст. 11 Закону загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Законом Україна «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» №3609-УІ від 07.07.2011 р. ч. 15 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., NN 49-51, ст. 376) доповнено абз. 2 і 3 такого змісту: "Фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються. Нараховані органами Пенсійного фонду України суми фінансових санкцій, зазначених в абзаці другому цієї частини, та не сплачені фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, підлягають списанню".

Таким чином, списанню підлягають суми фінансових санкцій не сплачені фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування за себе, а не за найманих працівників. Тому списати нараховані суми фінансових санкцій та пені немає законних підстав.

Слід зауважити, що позивачем не здійснювалось оскарження спірних рішень, тому суми зазначені у рішеннях підлягають сплаті.

Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду винесена з дотриманням вимог процесуального та матеріального права.

За таких підстав апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 січня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6