Справа № 824/150/16-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/150/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дембіцького П.Д., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (позивач) просив: визнати протиправними дії державного інспектора Львівської митниці ДФС Гошовської Т.М., які полягають у відмові в пропуску через митний кордон України транспортного засобу марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_2; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209090401/2016/00027 від 12.02.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.02.2016 року між ним та литовською фірмою "AURELITA" було укладено договір найму транспортного засобу марки AUDI А6, номер шасі НОМЕР_2, за умовами якого наймодавець передав позивачу у володіння транспортний засіб з правом виїзду за кордон, правом передачі авто третім особам та з правом представляти інтереси власника в поліції, страхових органах, митних органах.

12.02.2016 року здійснюючи транзитне переміщення транспортного засобу з Литви до Республіки Молдова, позивач в'їхав до митного пункту "Мостиська" Львівської митниці ДФС та для проходження митного контролю та митного оформлення транспортного засобу подав всі необхідні документи. Розглянувши поданий пакет документів, державний інспектор Львівської митниці ДФС Гошовська Т.М., відмовила позивачу у пропуску через митний кордон України у зв'язку з тим, що позивачем не виконано вимоги п. 60 ст. 4 Митного кодексу України, п. 9 ст. 1 наказу Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118, а саме: відсутність належним чином оформленого документа, що підтверджує право власності ОСОБА_1 на автомобіль марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Позивач вважає, що йому безпідставно відмовлено в пропуску транспортного засобу через митний кордон України, оскільки ним було виконано всі передбачені законодавством умови, щодо транзиту транспортного засобу через митну територію України, а державний інспектором Гошовською Т.М. безпідставно не взято до уваги договір займу від 11.02.2016 року. При цьому, позивач зазначив, що згідно вказаного договору позивач ОСОБА_1, вказаним автомобілем володіє, як власник. (а.с. 83-84).

Крім того, позивач, представник позивача у судових засіданнях зазначили, що вдруге заїзжаючи на митну територію України, ним працівникам митного органу було надано аналогічний пакет документів для митного оформлення, на підставі, яких було проведено митне оформлення та видано дозвіл на в'їзд в Україну.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач не погоджуючись із позовними вимогами надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що 12.02.2016 року ОСОБА_1 здійснював перетин кордону України через митний пост "Мостиська" Львівської митниці ДФС транспортним засобом марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3. В ході проведення митних формальностей державним інспектором Гошовською Т.М. виявлено, що в громадянина ОСОБА_1 відсутні належним чином оформлені документи, що підтверджують право власності на вказаний автомобіль або користування ним.

Згідно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209090401/2016/00027 від 12.02.2016 року позивач надав паспортний документ фізичної особи та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідач зазначає, що позивачем не було надано документів, що підтверджують право власності на автомобіль AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3 або користування ним до митного оформлення.

Враховуючи зазначене відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, справу просив розглянути у порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча його було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань, або заяв не подавав.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно вимог частини 4 статті 128 КАС України вбачається, що у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 6 статті 128 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. ст. 122, 128 КАС України, суд вважає, що подання особами, які беруть участь у справі клопотання про розгляду справи без їхньої участі не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши адміністративний позов, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи із наступного

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

11.02.2016 року між литовською фірмою ТОВ "AURELITA" (позикодавець) та гр. України ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики за умовами якого позикодавець передає позичальнику автомобіль у власність, яким він володіє як власник. Авто марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_2 (далі - ТЗ). Позичальник зобов'язується повернути авто в обумовлений строк. Позичальник має право передавати автомобіль третім особам. Договір укладений на десять років з правом виїзду за кордон. Теперішній договір укладається з фізичним переданням суми від позичальника позикодавцю. (а.с. 83-85).

12.02.2016 року позивач здійснював транзитне переміщення ТЗ з Литви до Республіки Молдова через митний пост "Мостиська" Львівської митниці ДФС та для проходження митного контролю та митного оформлення ТЗ подав наступні документи: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 11.12.2015 року (а.с. 29); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 11.02.2016 року (а.с. 28); договір позики від 11.02.2016 року із змісту, якого видно, що позикодавець передає позикоодержувачу автомобіль, автомобіль, яким він володіє, як власник. Договір укладено в м. Вільнюс 11.02.2016 року, який скріплено печаткою та підписами сторін; страхову карту; документи про технічний стан автомобіля. (а.с. 12-16, 79-85).

За результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, а саме: паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 11.12.2015 року; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 11.02.2016 року, поданих 12.02.2016 року о 00год. 18 хв. позивачем, державним інспектором Гошовською Т.М. оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209090401/2016/00027 від 12.02.2016 р.

Відмова у пропуску через митний кордон України мотивована невиконанням ОСОБА_1 вимог п. 60 ст. 4 МКУ, п. 9 ст. 1 Наказу Державної митної служби України від 17.11.2005 року №118, а саме: відсутність належним чином оформленого документу, що підтверджує право власності гр. України ОСОБА_1 на автомобіль марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3. (а.с. 11).

З приводу вказаних спірних правовідносин державний інспектор ВМО№1 митного поста "Мостиська" Гошовська ТМ. надала письмові пояснення в яких зазначила, що транспортний засіб марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_2 переміщувався 12.02.2016 року в режимі "транзит", призначення "особисте користування", по смузі руху "зелений коридор". Під час здійснення митного контролю вказаного ТЗ, гр. ОСОБА_1 особисто було подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон та технічний паспорт на автомобіль, жодних документів, які підтверджують право власності або право користування автомобілем подано не було. У зв'язку із вказаним, гр. ОСОБА_1 було видану картку відмови. Даний громадянин ознайомився з карткою відмови та поставив свій особистий підпис. Після чого ТЗ було повернено в Республіку Польща. Митний контроль та митне оформлення ТЗ було здійснено у встановленому законодавством порядку, відповідно до заявлених даних та поданих документів. (а.с. 48).

Вважаючи, відмову у пропуску через митний кордон України протиправною, позивач звернувся до суду за із даним адміністративним позовом.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (МК України).

Пунктами 23, 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України встановлено, що митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою статті 91 МК України передбачено, що переміщення товарів у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж.

Відповідно до п. 3 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 р. N 1118 (Наказ N 1118) ТЗ для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою.

Згідно п. 5 Наказу N 1118 ТЗ, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні для вільного обігу - з моменту перетину митного кордону України до завершення митного оформлення та видачі Посвідчення; при ввезенні з метою транзиту - з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово - з моменту пред'явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України.

Відповідно до п. 7 Наказу N1118, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

У випадках необхідності вирішення питань щодо визначення року виготовлення ТЗ, класифікації ТЗ згідно з УКТЗЕД, митної вартості або порушення справи про порушення митних правил посадова особа митного органу може вимагати деякі чи всі з перелічених документів: митні документи країни придбання ТЗ; сервісну книжку; експертний висновок; фотографії; технічну документацію.

Відповідно до п. 9 Наказу N1118 не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ: номер кузова (або ідентифікаційний номер), шасі (рами) чи двигуна якого знищено, підроблено або який не відповідає запису в реєстраційних документах; що ввозиться в Україну громадянином для вільного обігу, не знятий з обліку в реєстраційних органах країни придбання або іншої країни; що вивозиться за межі України громадянином для вільного обігу, не знятий з обліку в підрозділах МВС України, які відповідно до законодавства України вповноважені здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ; увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); що ввозиться в Україну для вільного обігу й за який не сплачено податки і збори, що підлягають сплаті при переміщенні ТЗ через митний кордон України; який знято з обліку, увозиться з метою транзиту і на який не оформлено гарантії доставки ТЗ до митного органу призначення.

У разі виявлення ознак порушень митних правил посадова особа митного органу, яка здійснює митний контроль та митне оформлення ТЗ, уживає заходів відповідно до законодавства України з питань митної справи.

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження права користування автомобілем марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_2, позивачем було пред'явлено митному органу договір позики укладений 11.02.2016 року між ТОВ "AURELITA" (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник), за умовами якого позикодавець передає позичальнику автомобіль марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_2 у власність, яким він володіє як власник. Договір укладений на десять років з правом виїзду за кордон. Договір скріплений підписами сторін та печаткою ТОВ "AURELITA".

Із змісту картки відмови видно що підставою відмови відповідач зазначив пункт 60 статті 4 Митного кодексу України, якою визначаються основні терміни та поняття, зокрема пунктом 60 визначено, транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно;

Пунктом 9 частини 1 Наказ 1118 від 17 листопада 2005 року визначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ: номер кузова (або ідентифікаційний номер), шасі (рами) чи двигуна якого знищено, підроблено або який не відповідає запису в реєстраційних документах; що ввозиться в Україну громадянином для вільного обігу, не знятий з обліку в реєстраційних органах країни придбання або іншої країни; що вивозиться за межі України громадянином для вільного обігу, не знятий з обліку в підрозділах МВС України, які відповідно до законодавства України вповноважені здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ; увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); що ввозиться в Україну для вільного обігу й за який не сплачено податки і збори, що підлягають сплаті при переміщенні ТЗ через митний кордон України; який знято з обліку, увозиться з метою транзиту і на який не оформлено гарантії доставки ТЗ до митного органу призначення. У разі виявлення ознак порушень митних правил посадова особа митного органу, яка здійснює митний контроль та митне оформлення ТЗ, уживає заходів відповідно до законодавства України з питань митної справи.

Аналіз письмових доказів вказує на те, що позивачем для митного оформлення було надано належний доказ щодо права користування автомобілем марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_2, зокрема договір позики укладений 11.02.2016 року між ТОВ "AURELITA" (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник), за умовами якого позикодавець передає позичальнику автомобіль марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_2 у власність, яким він володіє як власник. Договір укладений на десять років з правом виїзду за кордон. Договір скріплений підписами сторін та печаткою ТОВ "AURELITA", а також і інші документи, які підтверджують право користування, керування вказаним автомобілем.

Водночас суд зазначає, що відповідач не надав суду доказів, які б вказували на те, що позивачем надавався для огляду, митного оформлення автомобіль на якому номер кузова (або ідентифікаційний номер), шасі (рами) чи двигуна якого знищено, підроблено або який не відповідає запису в реєстраційних документах, а також не відповідність наданих документів, які б не давали право на переміщення вказаного автомобіля через митний кордон України. Крім того, відповідачем не надано доказів про те, що ним, посадовими особами приймалося рішення про відкриття провадження у справах про порушення митних правил стосовно позивача, як передбачено статтями 486-542 Митного кодексу України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини спростовують факт порушення позивачем митного законодавства при ввезенні транспортного засобу марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_2, яким він володіє, як власник згідно договору від 11.02.2016 року на територію України, а тому відповідачем протиправно відмовлено останньому у пропуску через митний кордон України, з підстав відсутності належним чином оформленого документу, що підтверджує право власності гр. України ОСОБА_1 на вказаний автомобіль.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів суду правомірність прийнятого рішення при прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209090401/2016/00027 від 12.02.2016 року, а також ту обставину, що позивач не надав належних документів, зокрема права власності, а також доказів про порушення позивачем митного законодавства.

Крім того, вирішуючи правомірність прийнятого оскаржуваного рішення, відповідачем не надано достатньо аргументів та доводів, а також письмових доказів, які свідчать про те, що оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209090401/2016/00027 від 12.02.2016 року, прийнято в межах повноважень митного органу та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Всупереч наведеному припису норми процесуального права, відповідач при розгляді судом спору не довів правомірність прийнятті картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209090401/2016/00027 від 12.02.2016 року, а відтак її не можна визнати обґрунтованою.

Прийняттям спірної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209090401/2016/00027 від 12.02.2016 року порушенні права, свободи та інтереси позивача, а тому, вона, як протиправна належить до скасування.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судом зроблено висновок, що митним органом безпідставно відмовлено у пропуску ТЗ через митний кордон України та прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209090401/2016/00027 від 12.02.2016 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 70, 86, 94, 122, 128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною відмову державного інспектора Львівської митниці ДФС Гошовської Тетяни Михайлівни в пропуску через митний кордон України транспортного засобу марки AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_2.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209090401/2016/00027 від 12.02.2016 року.

4. Стягнути з Львівської митниці ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору, у розмірі 552,00 грн. (п'ятсот п'ятдесят дві грн. 00 коп.), сплачені ним згідно квитанції №184 від 01.03.2016 року.

5. Копії постанови направити сторонам.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький