Справа № 826/19283/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95"

до

Лівобережного об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про

визнання протиправною та скасування вимоги, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва про визнання протиправною та скасування вимоги від 18.08.2015 №Ю-06, зобов'язання вчинити дії.

Представник позивача у судове засідання 19.04.2016 не прибув, подавши клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що судовим рішенням було лише скасовано вимогу про сплату боргу від 28.11.2012 № Ю-98, як рішення суб'єкта владних повноважень, однак сам борг зі сплати страхового внеску та залишився за ТОВ "Сіріус-95" як дієвий борг.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Крім того, суд дійшов висновку про необхідність замінити неналежного відповідача: Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва на належного: Лівобережне об’єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, не погоджуючись з такою позицією контролюючого органу, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно із частиною другою статті 59 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" органами управління Пенсійного фонду є правління та виконавча дирекція Пенсійного фонду.

Статтею 63 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виконавчими органами правління Пенсійного фонду є виконавча дирекція Пенсійного фонду та підвідомчі їй територіальні органи.

Виконавча дирекція Пенсійного фонду є постійно діючим виконавчим органом, організовує та забезпечує виконання рішень правління, діє від імені Пенсійного фонду в межах та в порядку, що визначаються його статутом та Положенням про виконавчу дирекцію Пенсійного фонду, і підзвітна правлінню Пенсійного фонду. Територіальними органами виконавчої дирекції Пенсійного фонду є головні управління Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах. Головні управління та управління Пенсійного фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Територіальні органи створюються і діють на підставі Положення про територіальні органи Пенсійного фонду, затвердженого правлінням Пенсійного фонду.

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Відповідно до частин першої та шостої статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць.

Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески у встановлені строки, а територіальні органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями стягувати з платників несплачені суми страхових внесків.

Процедура стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначена в Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663, розробленій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі – Інструкція №21-1).

Відповідно до пункту 8.1 Інструкції №21-1 стягнення заборгованості із сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосування штрафних санкцій.

Згідно із пунктом 8.2 Інструкції №21-1 органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

а) якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків;

б) якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені.

У випадку а) вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки.

У випадках, визначених підпунктами "б" та/або "в" цього пункту, вимога надсилається протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати страхових внесків (заборгованість зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені). Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками. Вимога формується на суму боргу, який не менше 10 грн.

Згідно із пунктами 8.3, 8.4 та 8.5 Інструкції №21-1 вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника - фізичної особи).

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату боргу, страхувальник узгоджує її з органами Пенсійного фонду, а у разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Тобто, органи Пенсійного фонду стягують з платників заборгованість зі сплати страхових внесків, яка формується на підставі даних особових рахунків платника, шляхом надсилання такому платнику протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка, вимоги про сплату боргу.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно із статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Проте, як підтверджується матеріалами справи, відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження власної позиції та підтвердження правомірності вимоги про сплату боргу від 18.08.2015 № Ю-06, в тому числі не надано картку особового рахунку.

Крім того, відповідач стверджує, що заборгованість у позивача зі сплати страхових внесків виникла на підставі поданої звітності за період з 20.02.2009 по 05.01.2011, а спірна вимога про сплату боргу № Ю-06 була сформована 18.08.2015, хоча пунктом 8.2 Інструкції №21-1 встановлено, що вимога надсилається протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати страхових внесків, тобто відповідачем порушені строки, оскільки минуло декілька років.

Також, в матеріалах справи наявна копія ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2012 по справі №2а-682/12/2670, якою апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва - залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2012 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сиріус-95» до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про скасування вимоги про сплату боргу - без змін.

Зокрема, в даній ухвалі встановлено, що «Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2012 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано вимоги про сплату боргу від 28.12.2011 року № Ю-98 винесену Управлінням Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач не надав суду жодних доказів, на підставі яких виникла дана заборгованість…

… Відповідачем було складено вимогу від 28.12.2011 року № Ю.98 про сплату боргу. Згідно даної вимоги Позивач станом на 28.12.2011 року мав заборгованість зі сплати недоїмки - 87 633,76 грн., фінансових санкцій (штраф) - 108 086,42 грн. та 41 887,36 грн. пені.».

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд встановив, що сума недоїмки у вимозі про сплату боргу від 28.12.2011 року № Ю-98 складає 87 633,76 грн. (84 983,78 + 2649,98), що співпадає із недоїмкою у спірній вимозі про сплату боргу від 18.08.2015 №Ю-06, яка також становить 87 633,76 грн. (84 983,78 + 2649,98), в той же час відповідачем не надано доказів, що такі недоїмки не є аналогічними (однаковий період виникнення та однакові підстави виникнення).

Отже, судовим рішенням в адміністративній справі №2а-682/12/2670, яке набрало законної сили за наслідками апеляційного розгляду, встановлена істотна для даної справи обставина, а саме: протиправність вимоги про сплату боргу від 28.11.2012 № Ю-98 на підставі якої у позивача існувала заборгованість зі сплати недоїмки - 87 633,76 грн.

Крім цього, в матеріалах справи наявна копія постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2012 по справі №2а-6359/12/2670, якою Управлінню Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва відмовлено у стягненні з Товариства з обмеженої відповідальності «Сіріус-95» заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 158 664,10 грн., згідно вимоги від 28.12.2011 року № Ю-98 про сплату боргу, оскільки така вимога скасована в судовому порядку.

В письмових запереченнях відповідач зазначає, що не заперечує факту скасування вимоги про сплату боргу від 28.11.2012 № Ю-98, проте вважає, що судовим рішенням було лише скасовано вимогу, як рішення суб'єкта владних повноважень, однак сам борг зі сплати страхового внеску залишився за ТОВ "Сіріус-95" як дієвий борг.

Проте, суд не погоджується з такою позицією відповідача та зазначає, що вимога про сплату боргу надсилається платнику податків у разі наявності у нього заборгованості зі сплати страхових внесків, а тому скасування в судовому порядку вимоги про сплату боргу свідчить про протиправність її формування та надсилання платнику та, як наслідок, про скасування заборгованості у платника на підставі такої вимоги.

Відтак, враховуючи, що відповідачем не надано суду жодного доказу щодо виникнення у позивача недоїмки на суму 87 633,76 грн. та, враховуючи судове рішення в адміністративній справі №2а-682/12/2670, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу від 18.08.2015 №Ю-06 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не доведено існування законних підстав для її формування (доказів зворотнього суду не надано).

Водночас, позовна вимога про зобов'язання відповідача внести до особової картки позивача інформацію про відсутність недоїмки зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2012 по справі №2а-6359/12/2670 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Зокрема, у вищенаведеній справі №2а-6359/12/2670 розглядалось питання щодо стягнення з ТОВ "Сіріус-95" на користь пенсійного органу заборгованості у 158 664,10 грн., а підставою для звернення пенсійного органу до суду з позовом слугувала вимога від 28.12.2011 року № Ю-98 про сплату боргу, в той же час обставина щодо відсутності у ТОВ "Сіріус-95" заборгованості зі сплати страхового внеску (недоїмки) підтверджувалась судовими рішеннями в адміністративній справі №2а-682/12/2670 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сиріус-95» до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про скасування вимоги про сплату боргу від 28.12.2011 року № Ю-98.

Відповідно до пункту 8.6 Інструкції №21-1 вимога вважається відкликаною, якщо: в) вимога органу Пенсійного фонду про сплату боргу скасовується чи змінюється судом (господарським судом).

У випадку, зазначеному підпунктом "в", вимога вважається відкликаною у день отримання страхувальником відповідного рішення суду (господарського суду);

Тобто, обов'язок у відповідача щодо внесення до особової картки ТОВ "Сіріус-95" інформації про відсутність недоїмки зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування виникає з моменту набрання судовим рішенням про скасування вимоги про сплату боргу законної сили, оскільки в такому випадку вимога вважається відкликаною, а борг - скасовується.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва про сплату боргу від 18.08.2015 №Ю-06.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов