Справа № 804/177/16
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2016 рокусправа № 804/177/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Мельника В.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року

у адміністративній справі № 804/177/16 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, та визнано протиправними і скасовано прийняті Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області податкові повідомлення - рішення: № 488-15 від 20.06.2014 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем - земельний податок з фізичних осіб у розмірі 1396, 53 грн.; №489-15 від 20.06.2014 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб у розмірі 118524, 60 грн.; та №106-15 від 18.05.2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб у розмірі 128191,50 грн., а також щодо присудження із Криворізької південної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 487, 20 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 знаходиться на податковому обліку у Криворізькій південній ОДПІ як платник земельного податку за земельні ділянки по АДРЕСА_1 на якій розміщено належні позивачці на праві власності будівлі та споруди: ремонтної майстерні, майстерні з допоміжними приміщеннями, диспетчерської, трьох боксів, котельної, двох вбиральнь, оглядової ями і забору, у зв'язку з чим позивачка відповідно до вимог статті 67 Конституції України, підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, та пункту 269.1 статті 269, і пункту 287.6 ст.287 Податкового кодексу України має обов'язок сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, будівлі та споруди, що розміщені на переданій позивачці в тимчасове користування земельній ділянці за адресою: вул.Чуковського буд.5 м. Кривого Рогу площею 0,7805 га, у тому числі: для ведення особистого селянського господарства - 0,2201 га, та для несільськогосподарського використання - 0,5604 га, були отримані ОСОБА_1 у власність за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 14.04.2003 року (а.с. ), з реєстрацією права власності на вказане майно 19.06.2007 року КП «Криворізьке БТІ» на підставі рішення Центрально-міського районного суду «про визнання дійсним договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі 14.04.2003 року».

Зазначені в попередньому абзаці позивачкою у цій справі не спростовуються, разом з тим, позивачка оскаржуючи у цій справі винесені відносно неї Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення: № 488-15 від 20.06.2014 р. про визначення суми податкового зобов'язання у розмірі 1396,53 грн. (а.с.10), № 489-15 від 20.06.2014 р. про визначення суми податкового зобов'язання у розмірі 118524,60 грн. (а.с.11) , та № 106-15 від 18.05.2015 р. про визначення суми податкового зобов'язання у розмірі 128191,50 грн. (а.с.12), вказує на те, що земельна ділянка по вул.Чуковського буд.5 м. Кривогу Рогу нею не оформлялася відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», відповідна вона не є ні власником, ні користувачем вказаної земельної ділянки в розумінні п.287.1 ст.287 Податкового кодексу, а тому не повинна сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції спираючись на положення ст. 377 Цивільною кодексу України, ст.120 Земельного кодексу України, та ст.269, ст.270, пп.271.1.1 п.271.1 ст. 271, аб.2 п.286.1 п.286.6 ст.286, п. 287.8 ст.287, п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України, а також на ст.13, с.20 Закону України "Про оцінку земель" від 11.12.2003 р. № 1378-ІV, і на затверджений Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук №18/15/21/11 від 27.01.2006 року "Порядок нормативно грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів", дійшов висновку, що в даному випадку визначення земельного податку, виходячи з орієнтовних показників нормативно грошової оцінки земельних ділянок по місту Дніпропетровську не відповідає законодавчо встановленому порядку визначення розміру земельного податку, а також приписам статті 23 Податкового кодексу України, відповідно до якої базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об'єкту оподаткування, а лист Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 28.04.2015 №5-404-0.10-2031/2-15 про надання інформації щодо даних державного земельного кадастру м. Дніпропетровська не є належним та допустимим доказом в розумінні статті 70 КАСУ, оскільки не є законодавчо встановленим документом про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, внаслідок чого, інформація, викладена в цьому листі не могла бути використана відповідачем при розрахунку земельного податку.

При цьому, посилаючись на не надання відповідачем доказів звернення до відповідного центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно з запитом щодо надання до суду витягів з технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок відповідачем, суд першої інстанції визнав, що відповідач при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у цій справі, діяв всупереч встановленому законом порядку, що й стало підставою для скасування винесених Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень №№488-15, 489-15 від 20.06.2014 р., та №106-15 від 18.05.2015 р.

Судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції, оскільки виходячи з загальною діючого в Україні правила платності використання землі, та визначеного законом переліку платників земельного податку, до якого входять і особи, що набули у власність нерухоме майно розташоване на відповідній земельній ділянці в межах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), фізична особа, яка не оформила відповідно до законодавства право власності або право користування землею, проте набула це право у зв'язку з придбанням у свою власність розташованих на цій земельній ділянці будівель або споруд, повинна сплачувати земельний податок на загальних підставах.

Зазначений в попередньому абзаці висновок повністю узгоджується з чинним законодавством яким регулюються спірній у цій справі правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

З 1 січня 2011 року набрав чинності ПК, який відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно зі ст. 120 Земельного кодексу у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовано ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому самому обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташовано житловий будинок, будівлю або споруду, на умовах оренди.

Згідно зі статтею 377 Цивільного кодексу, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, і на частину земельної ділянки, необхідну для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, і частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таким чином, зі змісту наведених норм випливає, що власник будівлі або споруди придбаває право власності чи користування землею з моменту переходу права власності на будівлю або споруду. I, відповідно з моменту переходу права власності на об'єкт нерухомості у фізичної особи виникає обов'язок зі сплати земельного податку, оскільки згідно зі п. 287.6 ст.287 Податкового кодексу при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини) з урахуванням прибудинкової території, сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Таким чином, якщо власник нежитлового приміщення (його частини) сплачує земельний податок на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно з урахуванням прибудинкової території, то податок сплачується відповідно до цільового (господарського) призначення на підставі даних державного земельного кадастру.

Згідно виданої Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.09.2014 року № 27390766 встановлено, що державна реєстрація права власності фізичної особи ОСОБА_1 на будівлі та споруди, що розміщені за адресою: АДРЕСА_1 пройдена 19.06.2007 року. Підстава виникнення права власності є договір купівлі продажу нерухомого майна - будівель та споруд (незакінченого будівництвом комплексу) від 14.04.2003 року реєстраційний номер № 106-Н/2003. Згідно пункту 2 вказаного договору купівлі продажу нерухомого майна земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 переходить у тимчасове користування та підлягає оформленню у приватну власність згідно діючого законодавства. Земельна ділянка на якій знаходяться незакінчений будівництвом комплекс , яка знаходиться у користуванні ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 становить 0,7805 га у т.ч.: для ведення особистого селянського господарства - 0,2201 га, для сільськогосподарського використання - 0,5604 га

Згідно пункту 286.1 ст.286 підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. За даними довідки земельно-кадастрового бюро при Криворізькому міському управлінні земельних ресурсів від 11.08.2005 року, інформації Управління Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 28.04.2015 року № 5-404-0.10-2031/2-15 землекористувачем земельної ділянки но АДРЕСА_1 (для ведення особистого селянського господарства), якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 - є ОСОБА_1. На підставі рішення Криворізької міської ради III сесії VI скликання № 3054 від 20.04.2005 р. ОСОБА_1 набула право користування земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,2201 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства. Станом на 21.01.2016 року право оренди земельної ділянки не зареєстровано.

Земельна ділянка площею 0,5604 га згідно договору суборенди земельної ділянки від 21.05.2004 року № 2184а за погодженням орендодавця - Криворізької міської ради була передана в суборенду ОСОБА_1 терміном до 11.02.2008 року. Станом на 21.01.2016 року земельна ділянка площею 0,5604 га громадянкою ОСОБА_1 із користування орендодавцю не повернута та знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1, хоча право оренди на вказану земельну ділянку нею не зареєстровано

Таким чином, враховуючи вимог вимоги пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України та статті 206 Земельного кодексу України, громадянка ОСОБА_1 як власник незакінченого будівництвом комплексу (нежитлових будівель, споруд) по вул. Чуковського буд.5 (станом на 2003 рік - 95%) є платником земельного податку за земельні ділянки на яких розташовані такі будівлі і споруди з урахуванням прибудинкової території.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати по, збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок і розміри сплати податків і зборів встановлюється Податковим кодексом України.

Пунктом 286.5 статті 286 ПКУ визначено, що нарахування фізичним особам земельного податку проводиться контролюючим органом.

Так, підпунктом 54.3.3 пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу визначено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених Податковим кодексом, у тому числі якщо згідно з податковим та і законодавством особою відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку, застосування штрафних санкцій є контролюючий орган. Згідно з пунктом 58.1 58 ПК України розрахунок суми податкового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 кодексу.

Порядок сплати земельного податку фізичними особами визначено у пункті 287.5 ст.287 ПКУ, відповідно до якого податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів вручення податкового повідомлення - рішення.

Криворізькою південною ОДПІ податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ф» позивачці по цій справі було визначено податкові зобов'язання по земельному податку:

- за 2014 рік по об'єкту оподаткування - земельній ділянці площею 0,2201 га було винесено податкове повідомлення - рішення № 488-15 від 20.06.2014 року на суму - 1396,53 грн., із розрахунку: 2201 кв.м х 2,82 х 2,5 х 3 х 3% = 1396,53 грн., де: ставка земельного податку згідно п.275.1 ст.275 Податкового кодексу складає - 2,82; коефіцієнт що застосовується у містах обласного значення складає - 2,5; коефіцієнт диференціації затверджений рішенням Криворізької міської ради від 26.06.2013 року № 2088 (п.26) складає - 3; відсоток від суми земельного податку визначеного відповідно до ст.275 ПКУ (п. 2 ст.276 ПКУ як для земель сільськогосподарського виробництва) складає - 3%.

- за 2014 рік по об'єкту оподаткування - земельній ділянці площею 0,5604 га було винесено податкове повідомлення - рішення № 489-15 від 20.06.2014 року на суму 118524,60 грн., із розрахунку: 5604 кв.м х 2,82 х 2,5 х 3 = 118524,60 грн., де: ставка земельного податку згідно п. 275.1 ст.275 Податкового кодексу складає -2,82; коефіцієнт що застосовується у містах обласного значення складає - 2,5; коефіцієнт диференціації затверджений рішенням Криворізької міської ради від 26.06.2013 року № 2088 ( п.26 ) складає - 3.

Зазначені вище податкові повідомлення-рішення № 488-15 від 20.06.2014 року та № 489-15 від 20.06.2014 року були направлені на адресу ОСОБА_1 листом з повідомленням про вручення 20.06.2014 року, та був повернутий на адресу відправника за спливом терміну зберігання.

- за 2015 рік по об'єкту оподаткування - земельній ділянці площею 0,5604 га було винесено податкове повідомлення - рішення № 106-15 від 18.05.2015 року на суму 128191,50 грн., із розрахунку: 5604 кв.м х 3,05 х 2,5 х 3 = 128191,50 грн., де: ставка земельного податку згідно п.275.1 ст.275 Податкового кодексу зі змінами згідно Закону України від 27.03.2014 р. № 1166-VII складає - 3,05; коефіцієнт що застосовується у містах обласного значення складає - 2,5; коефіцієнт диференціації затверджений рішенням Криворізької міської ради від 25.06.20 року № 2778 (п.26) складає - 3.

Зазначене податкове повідомлення-рішення № 106-15 від 18.05.2015 року було направлено на адресу ОСОБА_1 листом з повідомленням про вручення 18.05.2015 року, який був повернутий на адресу відправника за спливом терміну зберігання.

16.08.2015 року позивачці згідно податкового повідомлення-рішення № 106-15 від 18.05.2015 року було нараховано згідно суму земельного податку на суму 128191,50 грн., який позивачкою не сплачений, тому станом на 21.01.2016 року борг позивачки по сплаті земельного податку становить - 248112.63 грн.

Проаналізувавши наведені вище норми матеріального права та фактичні обставини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач правомірно нарахував позивачці вказані податкові зобов'язання, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, а суд першої інстанції при вирішенні спору у справі, що розглядається, не врахував фактичні обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, що у сукупності призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення у справі, яке з цих підстав і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, так як прийняте з порушення норм права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись п.3 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, судова колегія -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - задовольнити

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року - скасувати, та прийняти нову постанову про відмову у задоволені адміністративного ОСОБА_1 до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування прийнятих Криворізькою південною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень: № 488-15 від 20.06.2014 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем - земельний податок з фізичних осіб у розмірі 1396, 53 грн.; №489-15 від 20.06.2014 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб у розмірі 118524, 60 грн.; та №106-15 від 18.05.2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб у розмірі 128191,50 грн., а також щодо присудження із Криворізької південної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 487, 20 грн.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов