Справа № 804/7022/16
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 р. Справа № 804/7022/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-інжинірингова група Логос-Інвест» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
21.10.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-інжинірингова група Логос-Інвест» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати противоправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 15.07.2015 року № НОМЕР_1 та від 13.10.2015 року № НОМЕР_2.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що при проведенні перевірки протиправно встановлено нереальність проведення господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Террастрой-Д» у жовтні 2014 року, оскільки контролюючим органом в акті перевірки використано необґрунтовані дані, а також суб'єктивні припущення.
Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити, підтримав позицію викладену у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, статті 77 Податкового кодексу України та на підставі наказу №399 від 28.04.2015 року проведено планову виїзну перевірку Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-інжинірингова група Логос-Інвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року.
За результатами перевірки 09.06.2015 року складений акт №1258/04-61-22-01/32058512, у висновку якого зазначено, що встановлено порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податок на додану вартість за жовтень 2014 року на суму 354948 грн.
Такий висновок податковим органом здійснено, у звязку із тим, що при проведенні перевірки встановлено нереальність проведення господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Террастрой-Д» у жовтні 2014 року.
В обґрунтування висновку про нереальність господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Террастрой-Д» податковим органом зазначено наступне:
- за результатами аналізу даних податкової звітності встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності, в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів;
- Товариство з обмеженою відповідальністю «Террастрой-Д» не знаходиться за юридичною адресою, тому відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності.
На підставі акту перевірки 15.07.2015 року було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся зі скаргою до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.
З наведеного слідує, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).
Також варто наголосити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, адже саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.
Крім того, пунктом 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р., встановлено, що первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціальних форм, затверджених міністерствами та відомствами України.
Суд вважає, що висновки викладені в акті перевірки є хибними, а реальність виконання господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Террастрой-Д» підтверджується з огляду на наступне.
03.10.2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Террастрой-Д» було укладено договір № ДГ-031014, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Террастрой-Д» зобовязується виконати роботи по підготовці інженерної мережі до опалювального сезону у відповідності до додаткових угод. На підтвердження реальності виконання робіт за цим договором позивачем надано додаток до договору від 03.10.2014 року № ДГ-031014, акт прийому-передачі виконаних робіт з додатком, виписка по рахунку, податкова накладна від 30.10.2014 року № 4560.
Також, 06.10.2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Террастрой-Д» було укладено договір № ДГ-061014, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Террастрой-Д» зобовязується виконати роботи, що визначаються в додатках до договору. На підтвердження реальності виконання робіт за цим договором позивачем надано додаткову угоду № 1 від 06.10.2014 року та № 2 від 08.10.2014 року до договору № ДГ-041014 від 06.10.2016 року, акти прийому-передачі виконаних робіт з додатком, банківську виписку, податкові накладні від 30.10.2014 року № 4658 та від 31.10.2014 року № 4659.
Надаючи оцінку доводам відповідача щодо непідтвердження спірних операцій, суд зазначає, що вони ґрунтуються на тому, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Террастрой-Д» відсутні можливості та ресурси для надання послуг зазначених в договорах від 03.10.2014 року № ДГ-031014 та 06.10.2014 року № ДГ-061014 та неможливістю провести перевірку через відсутність за місцезнаходженням.
Суд звертає увагу на те, що порушення контрагентом позивача законодавства тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього платника. Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише відсутністю у контрагента платника податку основних засобів та нематеріальних активів, адже підприємство не позбавлено права залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності.
Факт порушення контрагентами своїх податкових зобов'язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди - відшкодування ПДВ з державного бюджету, якщо податковий орган доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.
Також суд вважає, безпідставними посилання відповідача на відсутність Товариства з обмеженою відповідальністю «Террастрой-Д» за місцезнаходженням, як доказ неможливості виконання робіт за договорами, оскільки факт відсутності юридичної особи за місцезнаходженням, може бути підставою для неможливості проведення перевірки чи зустрічної звірки та жодним чином не може підтверджувати неможливість ведення господарської діяльності.
Надаючи оцінку доводам відповідача щодо непідтвердження спірних операцій, суд зазначає, що наданими позивачем документами спростовуються висновки зазначені в акті перевірки від 09.06.2015 року № 1258/04-61-22-01/32058512.
За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомленнь-рішеннь від 15.07.2015 року № НОМЕР_1 та від 13.10.2015 року № НОМЕР_2.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-інжинірингова група Логос-Інвест» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 13.10.2015 року № НОМЕР_2.
Стягнути з Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-інжинірингова група Логос-Інвест» судовий збір в сумі 7986,33 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2016 року

Суддя ОСОБА_1