Справа № 340/658/16-а
Суддя: Бучинський А. Б.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року смт Верховина Справа№ 340/658/16-а

Провадження № 2-а/340/4/17

суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б.,

розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до положень ст.183-2 КАС України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Косівського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій щодо обмеження його під час здійснення перерахунку розміру його пенсії за вислугою років; зобов'язання провести перерахунок пенсії за вислугою років, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року, згідно з вимогами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ в редакції від 04.09.2008 року, виходячи з розрахунку 90% від суми середнього місячного заробітку старшого слідчого прокуратури м. Яремче, Івано-Франківської області вказаного в довідці прокуратури Івано-Франківської області від 09.11.2016 року з подальшою її виплатою згідно перерахунку, без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії з 01.01.2016 року. Однак в цій частині вимоги розглядаються в межах шестимісячного строку для захисту права, з врахуванням винесеної судом ухвали від 11.01.2017 року про залишення без розгляду в частині позовних вимог, тобто щодо покладення обов'язку на відповідача здійснити такий перерахунок з 24.05.2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 24.11.2016 року він звернувся із заявою до відповідача про здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, в розмірі 90% від суми місячного заробітку виходячи з розрахунку від суми середнього місячного заробітку старшого слідчого прокуратури м. Яремче, Івано-Франківської області вказаного в доданій довідці прокуратури Івано-Франківської області від 09.11.2016 року, у зв'язку із підняттям посадових окладів працівників прокуратури з 01.12.2015 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013. Однак листом від 24.11.2016 року йому було відмовлено з посиланням на положення Закону України «Про державну службу» яким умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначається Кабінетом Міністрів України, а також постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, якою було виключено п.4 постанови від 31.05.2000 року №865, яким передбачався порядок перерахунку пенсії державним службовцям у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям. Вважає таку відмову незаконною з огляду на те, що він отримує пенсію призначену на умовах Закону України «Про прокуратуру». На момент його звільнення діяло положення Закону, відповідно до якого він мав право отримувати пенсію в розмірі 90% середнього заробітку за відповідною посадою, а також мав право на здійснення перерахунку такої пенсії за умови збільшення посадових окладів відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. А відтак, з врахуванням ст.22 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року, положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» із змінами внесені Законом №3668-VI не можуть поширюватися на нього, оскільки прийняті після призначення йому пенсії. Крім цього вказав, що положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Також вважає безпідставним обмеження розміру його пенсії максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів, оскільки згідно з п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії максимальним розміром, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

А тому просить адміністративний позов задовольнити.

У відповідності до положень ст.183-2 КАС України сторони в судове засідання не викликалися. Відповідач подав до суду заперечення, у якому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, вважає свою відмову у поновленні виплати раніше призначеної позивачу пенсії законною, оскільки відповідно до внесених змін у пенсійне законодавство законом №213 від 02.03.2015 року, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» скасовано. Крім того, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України згідно із ст.86 Закону України «Про прокуратуру», а постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 внесено зміни у постанову Кабінету міністрів України від 31.05.2000 року №865, а саме виключено п.4 щодо перерахунку пенсії пенсіонерам, яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям. Крім цього, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІІ від 24.12.2015 року було внесено зміни до статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668 від 08.07.2011 року визначено, що тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень…) не може перевищувати 10740 грн. і внесено відповідні зміни у ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». А тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, вважаю, що адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, і вказані обставини підтверджуються запереченнями відповідача, позивач ОСОБА_1 з 21.08.2006 року отримує пенсію за вислугою років, як працівник прокуратури, відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Розмір пенсії позивача з моменту виходу на пенсію становить 90% від заробітку прокурорсько-слідчих працівників.

24.11.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії, виходячи із грошового забезпечення, визначеного у представленій ним довідці із прокуратури Івано-Франківської області (а.с.13), та у відповідності до чинної на час призначення йому пенсії ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Листом від 24.11.2016.2016 року №73/С-15 (а.с.14), Косівським об'єднаним управлінням Пенсійного Фонду України Івано-Франківської області ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку його пенсії на підставі заяви від 24.11.2016 року відповідно до поданої довідки прокуратури Івано-Франківської області, у зв'язку із збільшенням заробітної плати згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 з підстав того, що даною постановою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» і виключено п.4 цієї постанови, яким було передбачено перерахунок пенсії державним службовцям у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, а тому з врахуванням положень ст.37-1 Закону України «Про державну службу» внаслідок відсутності умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначених Кабінетом Міністрів України, вважають, що підстав для перерахунку розміру пенсій позивачу, як працівнику прокуратури немає.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дійсно положеннями ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2%, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

У подальшому вказана правова норма неодноразово зазнавала змін як щодо розміру пенсії у відсотках до заробітку, так і щодо порядку її призначення та перерахунку.

Зокрема суд враховує, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 01.10.2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Крім цього, цим же Законом викладено ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка передбачала, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому п.3 ч.2 Розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (редакція якого діє з 04.07.2014 року) внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та визначено, що пенсія прокурорам та слідчим призначається в розмірі 70% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а п.1 ч.3 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (редакція якого діє з 01.04.2015 року), внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та визначено, що пенсія прокурорам та слідчим призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім цього, п.5 Розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, було передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таким чином, з наведених правових норм убачається, що усі вони передбачають певне звуження чи обмеження прав, встановлених нормами про пенсійне забезпечення до їх прийняття, і були прийняті законодавчим органом уже після призначення позивачу пенсії.

Разом з тим, положеннями ч.3 ст. 22 Конституції України закріплено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім цього, підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. А згідно ч. 18 цієї ж статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» не зазнали.

Аналогічну позицію зайняв Верховний Суд України у постанові від 10 грудня 2013 року переглядаючи судові рішення у адміністративній у справі приводу неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права зазначивши, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до положень ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України, прийнятий за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

А тому, оскільки позивачу було призначено пенсію до моменту внесення змін у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які звужують обсяг його прав на отримання пенсійного забезпечення, і в силу наведених законодавчих положень таке звуження його прав не допускається, суд приходить до висновку про неправомірність відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачу із наведених підстав.

При цьому додатково слід звернути увагу на ту обставину, що викладені обґрунтування відмови у здійсненні перерахунку пенсії є невмотивованими в силу наявних правовідносин між сторонами та суттєво відрізняються від позиції відповідача у заявленому спорі, оскільки стосуються правовідносин, що виникають при нарахуваннях та перерахунках пенсійного забезпечення, на яке в осіб виникає право виходячи з положень Закону України «Про державну службу», в той час як в даному випадку позивач отримує пенсію на підставі Закону України «Про прокуратуру».

У зв'язку із наведеним адміністративний позов слід в цій частині задовольнити, визнати відмову відповідача у здійсненні перерахунку позивачу пенсії протиправною, а відповідача зобов'язати здійснити перерахунок пенсії позивачу згідно поданої ним заяви від 24.11.2016 року.

В той же час, слід зазначити, що предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугою років. У свою чергу, предметом доказування є обставини, які мають значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Враховуючи те, що відмова відповідача у здійсненні позивачу перерахунку пенсії обґрунтована виключно відсутністю права на такий перерахунок, відповідач фактично не здійснював жодних дій щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі його звернення від 24.11.2016 року, не оцінював надану позивачем довідку про розмір заробітної плати, не визначав нового розміру пенсії, не змінював відсотки середнього заробітку, з яких обраховувалася раніше призначена ОСОБА_1 пенсія, та не обмежував максимального розміру пенсії, яка має йому виплачуватися, тому доказуванню підлягають виключно обставини, з якими пов'язана відмова позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Таким чином, є підстави для висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вчинити дії із зазначенням конкретного відсотку середнього заробітку, з розрахунку якого має бути здійснено перерахунок пенсії позивачу, а також в частині незастосування максимального розміру пенсії є безпідставними, оскільки щодо згаданих вимог відповідач на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом ніяких протиправних дій чи бездіяльності не допускав та жодного рішення не приймав. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому. Задоволення таких вимог може призвести до втручання суду в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду щодо вчинення дій з перерахунку пенсії, а тому в цій частині в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

В частині визначення періоду з якого підлягає здійснення відповідачем перерахунку пенсії ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: - у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; - у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Зважаючи на те, що заява до відповідача подана позивачем 24 листопада 2015 року, а тому з врахуванням шестимісячного строку, для захисту порушеного, в межах якого суд розглядає спір, та наявного права на перерахунок пенсії за попередній період, пенсія позивача підлягає перерахунку з 01 червня 2016 року.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд одночасно у відповідності до положень ч.1 ст.94 КАС України присуджує на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, на підставі поданої ним заяви від 24 листопада 2016 року.

Зобов'язати Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 01 червня 2016 року на підставі заяви позивача від 24 листопада 2016 року.

В решті в задоволенні адміністративного позову відмовити за його безпідставністю.

Стягнути з Державного бюджету України, за рахунок бюджетних асигнувань Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (), на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Верховинський районний суд.

Суддя: Бучинський А.Б.