Справа № 813/2735/16
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 р. № 876/8461/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Апарату Верховної Ради України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2016року позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до відповідача - Апарату Верховної Ради України, якою просив визнати протиправним ненадання Апаратом Верховної Ради України автентичного перекладу усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання Комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції від ІНФОРМАЦІЯ_1 (оприлюднену на офіційному веб ресурсі ВРУ за адресою::ІНФОРМАЦІЯ_2); зобов'язати Апарат Верховної Ради України надати автентичний переклад державною мовою усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання Комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції від ІНФОРМАЦІЯ_1 (оприлюднену на офіційному веб-ресурсі ВРУ за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що з метою отримання офіційної інформації про роботу Комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції відвідав офіційну сторінку цього комітету та переглянув стенограму його засідання від ІНФОРМАЦІЯ_1. При перегляді стенограми засідання стали незрозумілими репліки (виступи або доповіді) кількох промовців засідання, оскільки останні послуговувалися іноземною мовою, не даючи можливості зрозуміти суть їхнього виступу. 01.06.2016 звернувся із запитом до Апарату Верховної Ради України про надання автентичного перекладу усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання Комітету ВРУ з питань запобігання і протидії корупції від ІНФОРМАЦІЯ_1. Інформаційний запит був перенаправлений Апаратом Верховної Ради України до структурного підрозділу Апарату - секретаріату комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції. У свою чергу, комітет Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції відмовив ОСОБА_2 у наданні автентичного перекладу стенограми засідання комітету, покликаючись на відсутність можливості здійснювати переклади.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову у наданні Апаратом Верховної Ради України ОСОБА_2 автентичного перекладу усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання Комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції від ІНФОРМАЦІЯ_1, оприлюднену на офіційному веб-сайті ВРУ. Зобов»язано Апарат Верховної Ради України надати ОСОБА_2 автентичний переклад державною мовою усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання Комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції від ІНФОРМАЦІЯ_1, оприлюднену на офіційному веб-сайті ВРУ.

Постанова мотивована тим, що відмова у наданні автентичного перекладу українською мовою усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані не державною мовою у стенограмі засідання комітету Верховної Ради України з питань з питань запобігання і протидії корупції від ІНФОРМАЦІЯ_1, оприлюдненої на офіційному веб-сайті Верховної Ради України, є порушенням права позивача на доступ до інформації.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до пункту 1 Розпорядження Голови Верховної Ради України від 11.05.2011 № 393 «Про забезпечення виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядником публічної інформації є Апарат Верховної Ради України. При цьому Апарат Верховної Ради України не є розпорядником інформації за запитами стосовно інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб. Обробка стенограми засідання Комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції від ІНФОРМАЦІЯ_1, вибір виступів промовців та їх переклад є отриманням інформації у вищезазначений спосіб.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 34, ст. 40 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати інформацію усно, письмово чи в інший спосіб на свій вибір. Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».

За приписами ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» шляхами, якими забезпечуються доступ до інформації, є систематичне та оперативне оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.

Водночас право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (п.1 ч. 1 ст. 3 Закон України "Про доступ до публічної інформації").

В розумінні ч.1 та ч.2 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Пункт 6 ч. 1. ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зобов'язує розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до ст. 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відбулося засідання комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції, cтенограму засідання якого було розміщено на офіційному веб-ресурсі Верховної Ради України.

01.06.2016 позивач звернувся із запитом до Апарату Верховної Ради України з проханням надати автентичний переклад усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Листом від 17.06.2016 № 18/10-177 Апаратом Верховної Ради України повідомлено, що інформаційний запит зареєстровано в Єдиній базі запитів на інформацію Верховної Ради України 02.06.2016 та направлено відповідному розпоряднику інформації в Апараті Верховної Ради України в секретаріат Комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції.

Комітетом Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції листом від 03.06.2016 № 04-19/13-13 повідомлено, що на цей час комітет не має можливості здійснювати переклади виступів, реплік тощо, висловлених народними депутатами України.

Крім того, Комітет з питань інформатизації та зв'язку Верховної Ради України листом від 25.07.2016 № 04-21/17-8 на запит позивача від 22.07.2016 щодо надання стенограми засідання від ІНФОРМАЦІЯ_1, повідомив ОСОБА_2 про те, що нормативними актами, якими Комітет Верховної Ради України з питань інформатизації та зв'язку керується у питаннях доступу до публічної інформації, передбачено надання лише тої публічної інформації, розпорядником якої є його структурний підрозділ. У зв'язку з відсутністю у Комітеті відповідного перекладу реплік іноземною мовою, поданих у стенограмі засідання, Комітет з питань інформатизації та зв'язку звернувся до Апарату Верховної Ради України для його підготовки. На звернення Комітету, адресоване на ім»я першого заступника керівника Апарату Верховної Ради України, Комітет відповіді не отримав, натомість був надісланий лист на ім»я завідувача секретаріату Комітету про відсутність можливості підготовки відповідного перекладу. Таким чином, запит Комітету про здійснення відповідного перекладу не задоволений, а запитувана позивачем інформація не є у розпорядженні Комітету. Отже, відповідні інформаційні запити щодо надання перекладів стенограм можуть бути задоволені Апаратом Верховної Ради України, а не Комітетом з питань інформатизації та зв'язку (а.с. 44).

Вважаючи відмову відповідача у наданні автентичного перекладу усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані іноземною мовою у стенограмі засідання комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції від ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправною, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до статті 83 Конституції України порядок роботи ВРУ встановлюється Конституцією України та Регламентом.

Згідно з ч. 1, 3 статті 7 Закону України "Про Регламент Верховної Ради України" організаційне правове, наукове, документальне, інформаційне, експертно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення діяльності Верховної Ради, її органів, народних депутатів, депутатських фракцій (депутатських груп) у Верховній Раді здійснює Апарат Верховної Ради.

Апарат Верховної Ради України діє на основі Положення про Апарат Верховної Ради України, яке затверджується постановою Верховної Ради. Положення про структурний підрозділ Апарату Верховної Ради затверджується Головою Верховної Ради України.

Розділом І Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25.08.2011 № 769, передбачено, що Апарат ВРУ є постійно діючим органом, який здійснює правове, наукове, організаційне, документальне, інформаційне, кадрове, фінансово-господарське, матеріально-технічне, соціально-побутове та інше забезпечення діяльності ВРУ, народних депутатів України. Апарат ВРУ є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України "Про Регламент Верховної Ради України" мова ведення засідань Верховної Ради України визначається статтею 9 Закону України "Про засади державної мовної політики" від 03.07.2912 № 5029-VI (далі - Закон № 5029-VI).

Як визначено ст.10 Конституції України, ст.6 Закону України «Про засади державної мовної політики» державною мовою України є українська мова.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону №5029-VI державна мова - закріплена законодавством мова, вживання якої обов'язкове в органах державного управління та діловодства, установах та організаціях, на підприємствах, у державних закладах освіти, науки, культури, у сферах зв'язку та інформатики тощо.

Українська мова як державна мова обов'язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом. Держава сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя.

Засідання Верховної Ради України, її комітетів і комісій ведуться державною мовою. Промовець може виступати іншою мовою. Переклад його виступу на державну мову, у разі необхідності, забезпечує Апарат Верховної Ради України.

Основи державної мовної політики визначаються Конституцією України, а порядок застосування мов в Україні Законом України «Про засади державної мовної політики», з норм якого мають виходити інші правові акти, що визначають особливості використання мов у різних сферах суспільного життя (ст.4 Закону України «Про засади державної мовної політики»).

В силу ч.1 ст.11 Закону № 5029-VI, основною мовою роботи, діловодства і документації органів державної влади та органів місцевого самоврядування є державна мова.

За приписами ч.4 ст.11 Закону України «Про засади державної мовної політики», мовою роботи конференцій, зборів та інших офіційних зібрань, які проводяться органами державної влади та органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями, є державна мова. В їх роботі можуть використовуватися й інші мови. У межах території, на якій відповідно до умов частини третьої статті 8 цього Закону поширена регіональна мова (мови), у роботі конференцій, зборів та інших офіційних зібрань може використовуватися і ця регіональна мова (мови). У разі необхідності забезпечується відповідний переклад.

Слід зазначити, що у рішенні Конституційного суду України № 10-рп/99 від 14.12.1999 року визначено, що положення Конституції України зобов'язують застосовувати державну - українську мову як мову офіційного спілкування посадових

і службових осіб при виконанні ними службових обов'язків в роботі і в діловодстві тощо органів державної влади, представницького та інших органів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також у навчальному процесі в державних і комунальних навчальних закладах України.

За приписами ст. 4 «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» мова поширення інформації про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування визначається статтею 24 Закону України "Про засади державної мовної політики".

Так, відповідно до ч.2 ст.24 цього Закону, офіційна інформація про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування поширюється державною мовою, а у межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, - також цією регіональною мовою (мовами). У разі поширення офіційної інформації мовою, яка відрізняється від державної, поширювач повинен забезпечити автентичний переклад з мови, на якій поширюється ця інформація, на державну мову.

Отже, імперативною нормою ст.24 Закону України «Про засади державної мовної політики» чітко встановлений обов»язок забезпечити автентичний переклад з мови, на якій поширюється інформація, на державну мову.

Згідно з п.п. 2, 3 Положення про веб-ресурси Верховної Ради України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України №699 від 19 травня 2015 року, веб-ресурси Верховної Ради України є офіційним джерелом інформації Верховної Ради України, що забезпечують висвітлення діяльності Верховної Ради України, парламентських органів та Апарату Верховної Ради України, сприяють обміну інформацією з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, інформаційній взаємодії з урядовими і неурядовими організаціями інших країн, із громадськістю.

Веб-ресурсами Верховної Ради України є веб-сайт Верховної Ради України, веб-сайт Голови Верховної Ради України, веб-сайти комітетів Верховної Ради України та підрозділів Апарату Верховної Ради України.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи суд приходить до висновку про те, що розміщена на офіційному веб-сайті ВРУ інформація, зокрема засідання Комітету Верховної Ради України з питань запобігання та протидії корупції від ІНФОРМАЦІЯ_1, має бути викладена державною мовою або іншою мовою за умови забезпечення її автентичного перекладу на державну мову.

Таким чином відмова у наданні автентичного перекладу українською мовою усіх реплік (коментарів, виступів, доповідей, заяв), які опубліковані не державною мовою у стенограмі засідання Комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції від ІНФОРМАЦІЯ_1, оприлюднену на офіційному веб-сайті Верховної Ради України, є порушенням права ОСОБА_2 на доступ до інформації.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі № 813/2735/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді В.В. Гуляк

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 17.01.2017.