Справа № 588/1402/16-а
Суддя: Маслов В. В.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 588/1402/16-а
провадження № 2-а/588/4/17
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі головуючого судді - Маслова В.В. з участю секретаря Ноздріної В.О., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Тростянець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

21.11.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 15.08.2013 він перебуває на обліку в ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської як пенсіонер за вислугою років та йому призначено пенсію в розмірі 80% від середньомісячного заробітку за останні 60 місяців перед зверненням за призначенням пенсії.

З 01.04.2015 виплату пенсії йому було припинено відповідно до ст. 12 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 було підвищено на 25 % посадові оклади працівників прокуратури.

Вважаючи, що з 01.06.2015 відпали підстави для припинення йому пенсії 07.07.2016 він звернувся до відповідача з заявами, згідно з якими просив поновити йому виплату раніше призначеної пенсії з 01.06.2015 та провести її перерахунок з 01.01.2016, виходячи з 80 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Сумської області від 23.06.2016 №178-зп 16.

ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської від 11.07.2016 №А/17 у вказаних вимогах йому було відмовлено.

З огляду на вказані обставини, позивач просив суд: 1) визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії згідно з заявою від 07.07.2016 та довідкою прокуратури Сумської області від 23.06.2016 №178-зп16; 2) зобовязати управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області здійснити з 01.01.2016 перерахунок призначеної пенсії, виходячи з 80 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Сумської області від 23.06.2016 №178-зп 16, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність; 3) зобовязати управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області відновити виплату пенсії з 01.06.2015 та провести сплату заборгованості.

Позивач в судове засідання зявився, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечував, зазначаючи про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом в частині заявлених позовних вимог, окрім того, заявлені ним вимоги не підлягають задоволенню оскільки ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015, а також ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015, встановлені обмеження у призначенні пенсій для осіб, які працюють на посадах та на умовах, передбачених ЗУ «Про прокуратуру». Тому, оскільки позивач продовжує працювати на посаді та на умовах, передбачених ЗУ «Про прокуратуру», то на нього поширюються відповідні обмеження.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зазначає про наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області з 20.08.2013 та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», що підтверджується протоколом №151 від 20.08.2013 та копією пенсійного посвідчення №687812 серії ААЗ №, виданим 03.01.2014. (а.с.13)

На час призначення пенсії за вислугу років та по теперішній час позивач працює на посаді в органах прокуратури Сумської області.

З 01.04.2015 відповідачем виплату вказаної вище пенсії позивачу було припинено з посиланням на вимоги ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015, а також ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015.

Вважаючи, що з 01.06.2015 відпали підстави для припинення йому пенсії позивач 07.07.2016 звернувся до відповідача з заявами, згідно з якими просив поновити йому виплату раніше призначеної пенсії з 01.06.2015 та провести її перерахунок, виходячи з 80 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Сумської області від 23.06.2016 №178-зп 16.(а.с.15,16)

Листами ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської від 11.07.2016 № А/16 та №А/17 у вказаних вимогах йому було відмовлено.(а.с.17,18)

При цьому було повідомлено позивача, що 02.03.2015 було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набрав чинності з 01.04.2015. Пунктом 1 розділу 1 цього Закону внесені зміни в ст.50 Закону України "Про прокуратуру" згідно яких тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015, особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується. Аналогічна норма законодавства на поточний рік закріплена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України " № 911- VІІІ від 24.12.2015. Оскільки посада, на якій продовжуєте працювати позивач після набуття права на пенсійне забезпечення, дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру", виплата пенсії з 01.04.2015 була припинена. У звязку із чим підстави для поновлення виплати пенсії відсутні. Також, позивача було повідомлено про відсутність підстав і для перерахунку пенсії у звязку із втратою чинності ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789, що передбачала умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

Розглядаючи вимогу позивача про поновлення виплати пенсії суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру».

Частиною 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі..

Суд звертає увагу, що дана редакція Закону № 1789-ХІІ була чинною на час призначення пенсії позивачу.

Законом України № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з- якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01.10.2011 положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

02.03.2015 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015, який набрав чинності з 01.04.2015 (далі по тексу - Закон України №213).

Вказаним Законом України № 213 внесено зміни до статті 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України Про статус народного депутата України, Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Виключення з указаного правила становлять лише інваліди I та II груп, інваліди війни III групи та учасники бойових дій, особи, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, Про статус народного депутата України, Про Кабінет Міністрів України, Про судову експертизу, Про Національний банк України, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01.06.2015 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів (Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді в органах прокуратури, та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що починаючи з 01.06.2015 на позивача не поширюються встановлені частиною першою статті 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону від 02.03.2015 №213-VIII) обмеження щодо виплати пенсії, оскільки з 01.06.2015 робота на займаній позивачем посаді не дає права на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними Законами. На даний час особам, які працюють на посадах, визначених згаданими спеціальними Законами, пенсія призначається відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Тобто, з 01.06.2015 відсутні правові підстави для невиплати позивачу пенсії.

З огляду на наведене, суд вважає, що з 01.06.2015 виплата позивачу призначеної раніше пенсії підлягала відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати, оскільки поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Проте, суд зазначає, що виниклі у звязку з цим спори повинні вирішуватися з урахуванням норм процесуального права, а саме статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 21.11.2016 з вимогами щодо захисту його порушених прав, що мали місце, починаючи з 01.06.2015.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Окремо, суд звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Згідно ч. 2 ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Також, слід відмітити, що в силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Будь-яких доказів того, що у позивача існували дійсно такі обставини, які можна визнати поважними суду не надано.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду (21.11.2016), шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період за який позивач просить суд захистити його права, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 21.05.2016, відповідно позовні вимоги за період з 01.06.2015 по 20.05.2016, у звязку з пропуском строку для звернення до суду, підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155 КАС України,

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії в частині заявлених вимог за період з 01.06.2015 по 20.05.2016 - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачці, що відповідно до ч. 3 ст. 155 КАС України, залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Сумської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В Маслов