Справа № П/811/245/16
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2016 рокусправа № П/811/245/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.
суддів: Чепурнова Д.В. Поплавського В.Ю.
за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року
у адміністративній справі № П/811/245/16 за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 -польова пошта НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и л а :
Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволені заявлених ним у цій справі вимог щодо визнання протиправними протокольні рішення житлової комісії військової частини-польова пошта НОМЕР_1 : від 16.02.2016 року № 3 в частині скасування протоколу житлової комісії військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 30.12.2015 року № 19, та від 08.06.2015 року № 9 в частині виключення ОСОБА_1 з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, а також щодо зобов`язання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 скасувати протокол від 08.06.2015 року №9, та поновити ОСОБА_1 в черзі на отримання постійного житла в м. Кіровоград, з датою зарахування на квартирний облік 25.08.1998 року.
Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена позивачем по справі до апеляційної інстанції з підстав невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального та не врахування фактичних обставин спірних правовідносин, що призвело до неправильного вирішення спору, у зв`язку з чим просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов до житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 - польова пошта НОМЕР_1 в повному обсязі, а також стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати за подачу позову та апеляційної скарги.
Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що суд правильно встановивши той факт, що позивач під час проходження військової служби у Збройних Силах України в період з 1993 року по 10 серпня 2011 року в різних населених пунктах не був забезпечений постійним житлом, у зв`язку з чим в період проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 с. Першотравневе Кіровського району АР Крим був зарахований на облік як особа, що потребує поліпшення житлових умов з 25.08.1998 р., і лише на підставі Рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №753 від 02.08.2011 року, під час проходження військової служби сім`я позивача отримала для проживання службову 2-кімнатну квартиру в м. Кіровограді згідно ордеру №26 від 05.08.2011р. по АДРЕСА_1 (а.с.13) в якій мешкає до теперішнього часу, і яку за результатом розгляду рапорту позивача від 19.08.2014 року про виключення квартири з числа службових, житловою комісією військової частини - польова пошта НОМЕР_1 протоколом №120 від 20.01.2015 р. було надано згоду на зняття статусу службової квартири позивача (а.с.57), а постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.02.2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 року, КЕВ було зобов`язано підготувати та направити документи до Міністерства оборони України про зняття статусу службової квартири по АДРЕСА_1 . Разом з тим, 08.06.2015 р. на засіданні житлової комісії військової частини - польової пошти НОМЕР_1 було вирішено виключити позивача з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 з 08.06.2015 р., в зв`язку з втратою права перебування на квартирному обліку та скасовано протокол від 20.01.2015 р. №1 (а.с.67,95), у зв`язку з чим саме позивач і звернувся до суду з позовом у цій справі.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні.
Представники відповідачів по справі в судове засідання не прибули хоча належним чином повідомлялися про час та місце його проведення, що відповідно до вимог ст.194 КАСУ не перешкоджає апеляційному перегляду справи, оскільки їх присутність не визнавалася судом обов`язковою, а наявних в матеріалах справи доказів достатньо для перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заслухавши понесення представника позивача, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції відмовляючи у задоволені адміністративного позову у цій справі, виходив з законності рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_3 -польова пошта НОМЕР_1 щодо зняття ОСОБА_1 , який є особою, що звільнилася з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту, а не за станом здоров`я, що за висновком суду першої інстанції свідчить про відсутність правових підстав для залишення ОСОБА_1 на житловому обліку у військової частині.
Наведені в попередньому абзаці висновки, суд першої інстанції мотивував тим, що положеннями Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 №737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 р. за №24/20337 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), не передбачається підстав для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, у військовій частині НОМЕР_1 з огляду на його звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку контракту й наявності у нього лише 18 років вислуги.
При цьому, суд першої інстанції послався на положення вищезгаданої Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 №737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 р. за №24/20337 (далі Інструкція №737) відповідно до абзацу 1 пункту 2.17 якої, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла, і відповідно до п. 2.18 якої, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби у разі: звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абз.1 п.2.16 цього розділу; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 даного розділу), а також згідно пункту 2.19 цієї ж Інструкції, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці першому пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01.01.2005 (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним вище приписам пункту 2.18 Інструкції №737, де вказується, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби у разі: звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року, та пункту 2.19 Інструкції №737, в тій частині, де чітко зазначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які квартирний зараховані на облік після 01.01.2005 р., а також не врахував, що позивач по справі був зарахований на облік як особа, що потребує поліпшення житлових умов в період проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 с. Першотравневе Кіровського району АРК з 25.08.1998 р. (а.с.19).
Окрім того, судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що на момент звільнення зі складу Збройних Сил України у запас у зв`язку із закінченням строку контракту позивач мав вислугу років у ЗС в пільговому обчисленні - 23 р. 09 міс., і саме вказане пільгове обчислення вислуги років позивача (а не календарне обчислення - 17 р. 09 міс.), бралося до уваги при його звільненні зі складу Збройних Сил України у запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Тобто, в даному випадку необґрунтованим є посилання суду першої інстанції також на приписи абзацу 1 пункту 2.17 Інструкція №737, як на правомірність рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_3 -польова пошта НОМЕР_1 щодо зняття ОСОБА_1 у зв`язку з його звільненням у запас в зв`язку із закінченням строку контракту й наявності у нього лише 18 років вислуги.
За загальним принципом акти законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності та акт законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність чи іншим чином покращує становище особи. Якщо відносини виникли раніше і регулювалися актом, який втратив чинність, новий акт застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Судовою колегією встановлено, що ОСОБА_1 був взятий на квартирний облік з 25.08.1998 року, тобто перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", потребує поліпшення житлових умов, проживає у службовому жилому приміщенні, має вислугу на військовій службі 17 років 9 місяців в календарному обчисленні та - 23 роки 9 місяців в пільговому обчисленні, а тому не підлягає виселенню зі службової квартири без надання іншого житлового приміщення.
Відповідно до п. п. 1, 2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 24 червня 2004 року №1865-IV цей Закон набирає чинності з 1 січня 2005 року.
На час постановлення позивача на квартирний облік (з 25.08.1998 р.) та до введення в дію Законом №1865-IV змін до ст.12 Закону №2011-XII раніше встановлений законодавством порядок зарахування на облік та отримання житла визначався Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року №220 (зі змінами) - військовослужбовці, визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов на загальних підставах відповідно до чинного законодавства, а також Порядком забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (невійськовослужбовців) Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин регулювався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1995 року за № 43/579 (надалі Положення), та Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577

Пунктом 13 Положення № 20 передбачалося, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік.
Відповідно до абз. 2 п. 1.4 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 було визначено, що військовослужбовці, які перебували на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року N 1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
З урахування вищенаведеного, судова колегія зазначає, що на час прийняття оскаржуваних у цій справі рішень відповідача не існувало визначених чинним законодавством підстав для виключення ОСОБА_1 з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, у зв`язку з чим судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів визнає помилковими висновки суду першої інстанції, щодо законності рішення відповідача про зняття позивача з квартирного обліку у зв`язку з його звільненням у запас в зв`язку із закінченням строку контракту й наявності у нього лише 18 років вислуги, оскільки Закон України N 2011-XII від 20.12.1991 р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та Закону від 24 червня 2004 року № 1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо викладених в п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» норми, де умовою залишення колишнього військовослужбовця на квартирному обліку є лише звільнення з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі не можуть бути застосовані до позивача по цій справі, який був зарахований та перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 25.08.1998 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В даному випадку відповідачі по відношенню до позивача діяли не визначений законом у спосіб та всупереч законодавства, яким мають регулюватися спірні правовідносини.
За наведених обставин судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спору у цій справі було допущено порушення норм матеріального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов ОСОБА_1 має бути задоволений повністю.
Крім того, діючи за правилами ч. 1 ст. 94 КАС України, судова колегія вважає, що при ухваленні судового рішення у цій справі на користь позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, останньому мають бути присуджені всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. А саме, на користь позивача з державного бюджету України за рахунок фінансування житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 -польова пошта НОМЕР_1 повинно бути стягнуто судовий збір сплачений ОСОБА_1 при зверненні до суду першої інстанції з позовом в сумі 552,00 грн. (а.с.2), та при подачі апеляційної скарги в сумі 1214,40 грн. (а.с.209)
До того ж враховуючи неодноразовість допущення відносно позивача по цій справі протиправних дій та прийняття протиправних рішень з боку суб`єктів владних повноважень, якими ведеться та контролюється облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, судова колегія спираючись на положення абз.7 п.4 ч.1 ст.163, абз.5 п.4 ч.1 ст.207, ст.267 КАСУ вважає за необхідне при ухвалені судового рішення у цій справі зобов`язати відповідача по справі подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з зазначенням в резолютивній частині строку подання звіту та роз`ясненням відповідачу про наслідки неподання такого звіту у вигляді встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.
Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207, 267 КАС України, судова колегія

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити
Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року - скасувати, та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1
Визнати протиправними протокольні рішення житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 : від 16.02.2016 року № 3 в частині скасування протоколу житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 30.12.2015 року № 19, та від 08.06.2015 року № 9 в частині виключення ОСОБА_1 з обліку потребуючих поліпшення житлових умов
Зобов`язати житлову комісію в/ч НОМЕР_1 скасувати протокол від 08.06.2015 року №9, та поновити ОСОБА_1 в черзі на отримання постійного житла в м. Кіровоград, з датою зарахування на квартирний облік 25.08.1998 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачені ним при зверненні до суду з адміністративним позовом та подання апеляційної скарги судові витрати в загальній сумі - 1766.40 грн. з державного бюджету за рахунок фінансування житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Зобов`язати житлову комісію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 подати звіт про виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 року по справі № П/811/245/16 у місячний строк, обчислюваний з дня отримання зазначеної постанови суду, та попередити житлову комісію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 про наслідки неподання такого звіту шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу неподання звіту.
Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський