Справа № 816/1457/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1457/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача - Дудника В.І., Солодовника Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Полтавської митниці ДФС про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення про визначення коду товару від 01.06.2016 № КТ-822-2016.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 28 квітня 2016 року ОСОБА_5, як агентом з митного оформлення ТОВ "КФ "Лаврік" здійснено декларування поставки товару шляхом подання митної декларації згідно контракту №KZ16/02/16, який укладено між Приватним підприємством "Українська зерноторгова компанія" та ТОО "Темир Орда" Республіка Казахстан. В митній декларації, якій митним органом присвоєно №806020002/2016/003882, ОСОБА_5 було заявлено код товару за УКТ ЗЕД - крупа із зерна зернових культур: - гречана крупа - 67000 кг ГОСТ 5550-74. При здійсненні митного контролю та оформлення товару, заявленого ОСОБА_5 у митній декларації №806020002/2016/003882, Полтавською митницею ДФС шляхом прийняття Рішення про визначення коду товару від 01 червня 2016 року №КТ-822-2016 змінено опис та код товару згідно УКТ ЗЕД. Позивач зазначає, що Полтавською митницею ДФС при прийнятті спірного рішення не враховано надані до митного оформлення інші документи, в тому числі митну декларацію країни відправлення. Вважає, що Полтавською митницею ДФС безпідставно винесено рішення про визначення коду товару від 01 червня 2016 року №КТ-822-2016, тому вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, позивач зазначає, що Рішення про визначення коду товару від 01 червня 2016 року №КТ-822-2016 Полтавської митниці ДФС порушує її право, оскільки вказане рішення посвідчує певні події та факти та використовується відповідачем як доказ у справі про адміністративне правопорушення відносно неї.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили відмовити в їх задоволенні.

В письмових запереченнях зазначено, що під час здійснення митного контролю та оформлення митної декларації №806020002/2016/003882 співробітниками митниці здійснено відбір проб і зразків задекларованого товару для проведення експертного дослідження. Полтавською митницею ДФС 01 червня 2016 року, на підставі висновку Харківського відділу з питань експертизи та досліджень СЛЕД ДФС від 27 травня 2016 року №133, прийнято рішення про визначення коду товару №КТ-822-2016 та класифіковано задекларований товар в товарній підкатегорії згідно УКТ ЗЕД.

Також, вказано, що прийняте Рішення про визначення коду товару №КТ-822-2016 від 01 червня 2016 року Полтавською митницею ДФС не порушує права та інтереси ОСОБА_5, а стосується безпосередньо Приватного підприємства "Українська зерноторгова компанія", яким спірне рішення не оскаржується. Крім того, товар за контрактом №KZ16/02/16, який укладено між Приватним підприємством "Українська зерноторгова компанія" та ТОО "Темир Орда" Республіка Казахстан, оформлений митною декларацією від 03 червня 2016 року №806020002/2016/004922 та випущений у вільний обіг.

Таким чином, дії посадових осіб митниці по здійсненню контролю за правильністю визначення коду товару виконані відповідно до чинного законодавства, оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог УКТЗЕД, оскільки визначення коду товару відноситься до виключної компетенції митних органів.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 16 лютого 2016 року між Приватним підприємством "Українська зерноторгова компанія" (покупець) та ТОО "Темир Орда" Республіки Казахстан укладено контракт №KZ 16/02/16, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець - прийняти у власність та оплатити товар - гречану крупу, код товару , в мішках по 25/50 кг, у кількості 200 тн +/-10% /а.с.57-59/.

25 квітня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Лаврік" (виконавець) та Приватним підприємством "Українська зерноторгова компанія" (замовник) укладено договір-доручення №25/04/16 на надання митно-брокерських послуг. Згідно умов вказаного договору виконавець зобов'язується представляти інтереси замовника в митних органах України та здійснювати декларування вантажів, що належать замовнику, і на які останній має право власності (володіння) /а.с.10/.

Митне оформлення товару було здійснено митним брокером ОСОБА_5 шляхом заповнення митної декларації, якій митним органом присвоєно №806020000/2016/003882.

У графі 31 вказаної декларації товар визначений як "крупа із зерна зернових культур: гречана крупа-67000 кг, ГОСТ 5550-74. Код цього товару за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) визначений у цій декларації як /а.с.53/.

24 квітня 2016 року Полтавська митниця ДФС направила до Харківського відділу з питань експертизи та досліджень (СЛЕД СФС) запит про проведення досліджень зразків товару, за результатами проведеного експертного дослідження 27 травня 2016 року експертною установою складено висновок №133 /а.с.19-23/, у резолютивній частині якого зазначено: "З врахуванням опису технології виробництва гречаної крупи швидкорозварювальної, наведений у наданій документації та літературних джерелах, а також беручи до уваги вищевикладене крупу гречану швидкорозварювальну слід розглядати як "Hulled (shelled orhusked, whether or not or kibbled) згідно з деталізацією товарної підпозиції 110429 Комбінованої номенклатури Європейського союзу (EN), що відповідає опису "лущене, різане або нерізане чи подрібнене або неподрібнене" у межах товарної підпозиції 110429 УКТЗЕД.

01 червня 2016 року відповідачем прийнято рішення № КТ-822-2016, яким змінено класифікацію імпортованого Приватним підприємством "Українська зерноторгова компанія" товару за УКТ ЗЕД з коду - "крупа із зерна зернових культур: гречана крупа" на код - "зерно злаків лущене, неподріблене: крупа гречнева ядриця ГОСТ 5550-74 швидкорозварювальна, першого ґатунку в поліпропіленових мішках по 25 кг" /а.с.73/.

Не погодившись з вказаними рішенням, позивач оскаржив його до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку позовним вимогам щодо скасування рішення про визначення коду товару від 01 червня 2016 року № КТ-822-2016 суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно пункту 1 частини першої статті 336 Митного кодексу України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частиною восьмою вказаної статті передбачено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3 1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Відповідно до статті 67 Митного кодексу України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев'ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Відповідно до частини четвертої статті 69 Митного кодексу України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Згідно з частиною п'ятою цієї ж статті під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

В ході проведених заходів митного контролю відділом митного оформлення №2 митного поста "Лтава" Полтавської митниці ДФС прийняте рішення про визначення коду товару від 01 червня 2016 року № КТ-822-2016, згідно якого код товару визначений у митній декларації №806020000/2016/003882, а саме - "крупа із зерна зернових культур: гречана крупа" змінено на код - "зерно злаків лущене, неподріблене: крупа гречнева ядриця ГОСТ 5550-74 швидкорозварювальна, першого ґатунку в поліпропіленових мішках по 25 кг" /а.с.73-74/.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що під час подання до митного оформлення митної декларації, вона діяла як уповноважена на здійснення митного оформлення особа - представник Приватного підприємства "Українська зерноторгова компанія".

Таким чином, судом встановлено, що митна декларація №806020000/2016/003882 подана декларантом ОСОБА_5 від імені Приватного підприємства "Українська зерноторгова компанія" /а.с.53/.

Рішення про визначення коду товару від 01 червня 2016 року № КТ-822-2016 класифікований товар, поданий до митного оформлення Приватним підприємством "Українська зерноторгова компанія" оформлено стосовно Приватного підприємства "Українська зерноторгова компанія".

Зазначені документи визначають обов'язки та створюють юридично значимі наслідки виключно для тієї особи, що звернулася до митного органу з метою митного оформлення товару - Приватного підприємства "Українська зерноторгова компанія", а не для його представника.

Будь-яких визначень обов'язкових для вчинення дій особою іншою, ніж Приватним підприємством "Українська зерноторгова компанія", Рішення про визначення коду товару від 01 червня 2016 року № КТ-822-2016 не містить.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що Приватним підприємством "Українська зерноторгова компанія" рішення Полтавської митниці ДФС від 01 червня 2016 року № КТ-822-2016 не оскаржувалися є чинними і на даний час ніким не скасовані.

Крім того, Приватним підприємством "Українська зерноторгова компанія" рішення про визначення коду товару від 01 червня 2016 року № КТ-822-2016 виконане, заявлено до митного оформлення товар за визначеним митним органом кодом, товар пройшов процедуру митного оформлення. Зазначене сторонами не заперечується.

В позовній заяві ОСОБА_5 вказувала, що прийняте Полтавською митницею ДФС рішення про визначення коду товару від 01 червня 2016 року № КТ-822-2016 послугувало підставою для складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за порушення передбачене статтею 472 Митного кодексу України, копія такого протоколу додана до матеріалів справи /а.с.40-41/.

В письмових доводах позивач стверджує, що на розгляді у Ленінського районного суду м. Полтави перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно неї.

Суд зазначає про безпідставну підміну позивачем актів індивідуальної дії, що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, адже документом, який створює юридично значимі наслідки безпосередньо для ОСОБА_5 буде саме протоколу про адміністративне правопорушення за порушення передбачене статтею 472 Митного кодексу України та постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, однак не рішення відповідача про визначення коду товару, який декларувало ПП "Українська зерноторгова компанія".

З таких підстав, суд звертає увагу, що приписами ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом не обґрунтовано у чому саме полягає порушення її прав та законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З аналізу рішення про визначення коду товару від 01 червня 2016 року №КТ-822-2016, що винесене стосовно Приватного підприємства "Українська зерноторгова компанія", суд приходить до висновку, що даним рішенням Полтавської митниці ДФС права позивача не порушені, дій обов'язкових до виконання безпосередньо позивачем не визначено а, відповідно, позовні вимоги ОСОБА_5 до Полтавської митниці ДФС про скасування рішення про визначення коду товару від 01 червня 2016 року №КТ-822-2016 задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

В силу приписів статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI (у редакції із змінами, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIII, який набрав чинності з 01 вересня 2015 року) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ухвалою суду від 26 вересня 2016 року ОСОБА_5 відстрочено сплату судового збору у розмірі 551,20 грн за подання позову до Полтавської митниці ДФС про скасування рішення.

Позивачем під час розгляду справи документів про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову не надано, тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 відстрочену суму судового збору за подання адміністративного позову в зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 копійок) (отримувач коштів: УДКС України у м. Полтаві Полтавської області, 22030001, код за , банк отримувача: ГУДКС України у Полтавській області, код банку: 831019, розрахунковий рахунок: 4002, код класифікації доходів бюджету: 22030001, призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд, ).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова можу бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 13 січня 2017 року.

Суддя І.Г. Ясиновський