Справа № 806/1705/16
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Житомир справа № 806/1705/16 категорія 8.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області, Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказу від 09.08.2016 року №740 і податкових повідомлень-рішень від 29.08.2016 року №005554000, №, визнання дій протиправними,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про проведення фактичної перевірки від 09.08.2016 року №740;

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо проведення фактичної перевірки та щодо складання акта фактичної перевірки;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 29.08.2016 №005554000 та №005564000.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.08.2016 знайшов залишену копію оспорюваного наказу Головного управління ДФС у Житомирській області №740 «Про проведення фактичної перевірки», хоча за твердженнями позивача в період з 08.08.2016 по 18.08.2016 він перебував за кордоном, а отже перевірка була призначена за його відсутності. Позивач вважає оспорюваний наказ не вмотивованим, оскільки фактична підстава для проведення перевірки відсутня. На думку ОСОБА_1, допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не відбувся, оскільки ані він, ані уповноважений представник не розписувались у направленнях на перевірку, так як такі направлення не пред'являлись. Зазначає, що з вимогою про надання документів посадові особи контролюючого органу, що здійснювали перевірку не зверталися. Оскільки, на думку позивача, оспорюваний наказ про призначення перевірки є протиправним, то й прийняті за результатами перевірки податкові повідомлення-рішення також є протиправними.

Крім того, в ході надання пояснень представником позивача було зазначено, що положення п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній та уточненій позовній завах та наданих додаткових поясненнях по справі.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях та додаткових поясненнях. Зокрема, зазначав, що допуск перевіряючих до фактичної перевірки відбувся, а відтак слід розглядати суть виявлених порушень.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Встановлено, що на підставі доперевірочного аналізу господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 123) та службової записки (а.с. 122) Головним управлінням ДФС у Житомирській області було винесено наказ від 09 серпня 2016 року №740 про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 10 серпня 2016 року тривалістю 10 діб, за останній рік діяльності, за місцем фактичного провадження платником податків діяльності - АДРЕСА_1, кафе, щодо дотримання вимог, встановлених законодавством при здійсненні торгівлі підакцизними товарами. (а.с. 29).

15 серпня 2016 року за результатами фактичної перевірки було складено акт перевірки № 279/40/НОМЕР_1 від 15.08.2016.

Перевіркою встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без придбання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР та факт порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР. (а.с. 87-88).

На підставі акту перевірки від 15.08.2016 № 279/40/НОМЕР_1 Бердичівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області винесено:

- податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2016, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17000,00 грн. за порушення статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (а.с. 34);

- податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2016, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 23070,00 грн. за порушення пункту 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (а.с. 35).

Не погоджуючись із наказом про призначення перевірки та винесеними за результатами перевірки податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР, Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР.

Згідно пп.19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, контролюючі органи здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п. 75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підпунктом 80.2.5 п.80.2. ст.80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: отримання в установленому порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови (п.81.2 ст.82 ПК України).

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (п.86.1.ст.86 ПК України).

Надаючи правову оцінку оспорюваному наказу Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області про проведення фактичної перевірки від 09.08.2016 № 470 суд погоджується із доводами відповідача та зазначає наступне..

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що посадовими особами, а саме: головними державними ревізорами-інспекторами відділу контролю за виробництвом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та акцизного податку управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Житомирській області в період з 10 серпня 2016 року по 15 серпня 2016 року проведено фактичну перевірку кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1, що належить ФОП ОСОБА_1

На виконання вимог п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI посадовими особами контролюючого органу перед початком перевірки особі, що знаходилася за робочим місцем, ОСОБА_2, було вручено копію наказу на проведення фактичної перевірки №740 від 09.08.2016, про що ОСОБА_2 зазначив та розписався в направленнях на перевірку від 09.08.2016 №1115 та №1116. (а.с. 91-92).

На вимогу перевіряючих ОСОБА_2 надав цивільно-правовий договір від 01.07.2016, укладений із ОСОБА_1, про взяття ОСОБА_2 на роботу бармена з 01.07.2016 по 30.09.2016. (а.с. 90).

На підтвердження того, що ОСОБА_2 є особою, що фактично проводив розрахункові операції, свідчить підписання ним акту перевірки від 15.08.2016 №279/40/НОМЕР_1 (а.с. 87-88), опису алкогольних напоїв або тютюнових виробів реалізованих без ліцензії до акту перевірки (а.с. 89), опису алкогольних напоїв, що знаходяться на місці здійснення господарської діяльності (а.с. 93, 100-101), ОСОБА_2 під час перевірки надавав та засвідчував копії видаткових накладних ОСОБА_1(а.с.94-99), приходив 15.08.2016 року до Бердичівського податкового органу для підписання документів перевірки (а.с.142).

Дані твердження знайшли свої підтвердження у показах свідка ОСОБА_2, представника відповідача Гарькавої Ю.О., яка здійснювала перевірку приватного підприємця.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Положеннями ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд критично ставиться до наданих представником позивача в ході судового розгляду документів про дострокове розірвання цивільно-правового договору позивача з ОСОБА_2 з 28.07.2016 року та укладення договору доручення №б/н з ОСОБА_4, так як ці документи не узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами, з"явились лише під час розгляду справи в суді (а.с.25).

ОСОБА_4 викликалась в судове засідання в якості свідка, однак відмовилась давати пояснення на підставі ст.63 Конституції України.

Суд зазначає, що на момент проведення перевірки ОСОБА_2 були надані необхідні та достатні документи та вчинені усі дії на підтвердження того, що він працює барменом у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" та допускає посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, визначеній у постанові від 24.12.2010 р. у справі № 21-25а10, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. Позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки, в іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено.

Оскільки відповідачем були спростовані твердження стосовно не допуску до проведення перевірки, позивач не скористався своїм правом на не допуск, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про проведення фактичної перевірки від 09.08.2016 року №740 та визнання протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо проведення фактичної перевірки та щодо складення акта фактичної перевірки не підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню № від 29.08.2016, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 23070,00 грн. за порушення пункту 12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР, суд погоджується із доводами позивача та зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Водночас, при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем не були враховані положення абзацу 2 пункту 3 статті 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР, згідно яких такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 13-16) та виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 24 та на звороті), фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного внеску, реєстраційний номер платника єдиного внеску 25119471/06253 (а.с. 15).

Таким чином, повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від № від 29.08.2016 не відповідає положенням чинного законодавства та є протиправним, а отже підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від № від 29.08.2016 суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР, імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Відповідно до акту перевірки від 15.08.2016 №279/40/293281971 (а.с. 87-88) було встановлено факт реалізації безалкогольних напоїв без придбання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Так, попередня ліцензія НОМЕР_2 діяла з 30 липня 2015 року до 30 липня 2016 року, а нова ліцензія НОМЕР_3 (а.с.17) діє з 10 серпня 2016 року по 10 серпня 2017 року.

В період з 30 липня 2016 року по 09 серпня 2016 року ФОП ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями 30.07.2016, 31.07.2016 та 01.08.2016, факт реалізації яких підтверджується витягами з програми ДФС України "Аналітична система" (а.с. 85-86).

Згідно положень ч.1 ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюється зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Зокрема, згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, контролюючий орган зобов'язаний визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

У разі, коли контролюючий орган на підставі статті 54 цього Кодексу визначає суму грошового зобов'язання, у тому числі суму штрафу за порушення вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольним напоїв та тютюнових виробів, дотримання якого ним контролюється, такий орган відповідно до п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України приймає податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 1 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР, роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854 "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями".

Відповідно до п. 3 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, ці правила поширюються на всіх суб'єктів господарювання на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриманий згідно з вимогами законодавства.

Згідно абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються штрафні санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт і експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявної ліцензії - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Пунктом 29 Порядку передбачено, що суб'єкти господарювання (юридичні та фізичні особи) які мають право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та їх працівники зобов'язані дотримуватись Законів України "Про захист прав споживачів", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", цих Правил, Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 р. N 833, та інших нормативних документів прямо чи/та побічно регламентуючих торговельну діяльність. За їх порушення працівники несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки недодержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту , алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Щодо пояснень позивача про випадкові помилкові проведення сум розрахунків через реєстратор розрахункових операцій при програмування товарів, суд зазначає наступне.

Відповідно до наданих позивачем пояснень, реалізація алкогольних напоїв у безліцензійний період фактично не здійснювалася, а операції, відображені у витягах з програми ДФС України "Аналітична система" (а.с. 85-86) є помилково проведеними сумами розрахунків через реєстратор розрахункових операцій. На підтвердження даного твердження надав акти про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунків від 30.07.2016, 31.07.2016, 02.08.2016 (а.с. 68-70).

Суд погоджується із твердженнями відповідача, що викладені у додаткових поясненнях по справі (а.с. 164-166) з огляду на наступне.

Перевіркою встановлено та не заперечується сторонами, що при здійсненні господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 використовує реєстратор розрахункових операцій Mini-T400-ME.

Відповідно до п. 7 розділу 3 Наказу "Про затвердження порядків щодо реєстрації реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій", який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 05 липня 2016 року за №918/29048, модифікація РРО Mini-T400-ME має можливості зареєструвати видачу коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державній лотереї та в інших випадках) або скасування помилково проведеної через реєстратор розрахункових операцій суми розрахунку, що здійснюється шляхом реєстрації від'ємної суми.

Крім того, згідно п. 8 вищезазначеного наказу якщо сума коштів, виданих при поверненні товару чи рекомпенсації раніше оплаченої послуги перевищує 100 гривень, матеріально відповідальна особа господарської одиниці або особа, яка безпосередньо здійснює розрахунки, повинна скласти акт про видачу коштів.

В акті необхідно зазначити дані документа, що встановлює особу покупця, який повертає товар (відмовляється від послуги), відомості про товар (послугу), суму виданих коштів, номер, дату і час видачі розрахункового документа, який підтверджує купівлю товару (отримання послуги).

Такий самий акт складається при скасуванні помилково проведеної через РРО суми розрахунку. В акті вказуються дані про помилкову суму та реквізити розрахункового документа.

Акти про видачу коштів та акти про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку передаються до бухгалтерії суб'єкта господарювання і зберігаються протягом трьох років. У різі відсутності у суб'єкта господарювання бухгалтерії зазначені акти підклеюються до останньої сторінки відповідної книги ОРО.

Таким чином, у разі помилкового проведення через РРО суми розрахунків ФОП ОСОБА_1 крім складення актів про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку також мав здійснити реєстрацію від'ємної суми розрахунку, що приватним підприємцем не було зроблено.

Отже, надані позивачем акти не можуть свідчити про анулювання фіскальних чеків, згідно яких ним реалізовувалась алкогольна продукція протягом трьох днів без наявності ліцензії.

Судом встановлено факт здійснення протягом безліцензійного періоду, що тривав з 30 липня 2016 року по 09 серпня 2016 року ФОП ОСОБА_1 роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: 30.07.2016, 31.07.2016 та 01.08.2016, факт реалізації яких підтверджується витягами з програми ДФС України "Аналітична система" (а.с. 85-86).

Бердичівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області діяла правомірно при винесенні спірного податкового повідомлення рішення, відтак позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.08.2016 не підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 29.08.2016 року № .

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 16 січня 2017 р.