Справа № 800/300/16
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
судді Вищого адміністративного суду України Штульман І.В. у справі № 800/300/16 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 23 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Постанова суду мотивована тим, що за результатами складеного анонімного письмового тестування позивач отримала оцінку «потребує підвищення кваліфікації», за результатами складеного практичного завдання в частині здатності проводити судове засідання - оцінку «некваліфікована», в частині здатності ухвалювати судове рішення - «не здатна», в частині здатності здійснювати правосуддя у суді відповідної інстанції та спеціалізації - «не здатна». Із змісту оспорюваного рішення та висновку, на підставі якого воно прийняте, вбачається, що такі містять висновки щодо кожного з критеріїв оцінювання та їх показників, які впливають на загальну оцінку, при цьому визначаючи кваліфікаційний рівень позивача відповідачем враховано рівень знань та кваліфікації позивача, її особисті якості, інформацію про ефективність здійснення позивачем судочинства, кількісні та якісні показники, дані про її особу, трудову діяльність та майновий стан. Постановляючи рішення Вищий адміністративний суд України виходив з того, що висновки Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в частині визначення професійної компетентності та здатності здійснювати правосуддя у суді відповідної інстанції та спеціалізації ґрунтувались виключно на результатах анонімного письмового тестування та практичного завдання і відображають лише їх результат, а тому не потребують додаткових обґрунтувань. При цьому суд визнав, що оцінка результатів анонімного письмового тестування та практичного завдання належить до дискреційних повноважень відповідача і не може бути оцінена на предмет їх правильності судом, вважаючи, що визнання позивача кваліфікованою за більшістю критеріїв не спростовує остаточне рішення відповідача про визнання її такою, що не підтвердила можливість здійснювати правосуддя у відповідному суді. Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про законність та обґрунтованість оспорюваного рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 28 квітня 2016 року № 167/ко-16, яким суддю Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 визнано такою, що не підтвердила можливість здійснювати правосуддя у відповідному суді, відсторонено її від здійснення правосуддя до проходження нею повторного кваліфікаційного оцінювання та направлено до Національної школи суддів України для проходження перепідготовки.
З таким висновком погодитися не можу з наступних підстав.
З урахуванням положень Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI), Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» Вища кваліфікаційна комісія суддів України здійснює в установленому законом порядку повноваження щодо забезпечення проведення первинного кваліфікаційного оцінювання суддів з метою прийняття рішень щодо можливості здійснення ними правосуддя у відповідних судах.
Як визначено у пункті 1.3 Порядку та методології кваліфікаційного оцінювання судді, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 21 жовтня 2015 року № 67/зп-15 та погодженого рішенням Ради суддів України від 11 грудня 2015 року № 14 (далі - Порядок), кваліфікаційне оцінювання судді - це встановлена законом процедура визначення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України професійного рівня судді та відповідності його займаній посаді.
Метою кваліфікаційного оцінювання є визначення професійного рівня судді та здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та суді відповідного рівня (пункт 1.4 Порядку).
Отже, чинним законодавством встановлена відповідна процедура визначення професійного рівня судді та його відповідність займаній посаді, а також визначено методологію кваліфікаційного оцінювання.
За результатами проведення кваліфікаційного оцінювання Вища кваліфікаційна комісія суддів України складає вмотивований висновок, на підставі якого приймається одне з рішень, передбачених цим Законом (стаття 84 Закону № 2453-VI).
Складення вмотивованого висновку проводиться з обґрунтуванням оцінки семи критеріїв, які передбачені пунктом 2.1 Порядку, а саме: професійна компетентність; особиста компетентність; соціальна компетентність; здатність підвищувати свій фаховий рівень; здатність здійснювати правосуддя у суді відповідного рівня; відповідність судді етичним критеріям; відповідність судді антикорупційним критеріям.
На підставі вмотивованого висновку Вища кваліфікаційна комісія суддів України приймає рішення про підтвердження або не підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді (пункт 1 частини 1 статті 86 Закону № 2453-VI).
Отже, аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України приймає одне з вказаних рішень виключно на підставі вмотивованого висновку.
Вмотивованими є висновок, рішення, в яких наведені належні і
достатні мотиви та підстави їх прийняття. Вмотивованість посилює обґрунтованість висновку, рішення, надає їм внутрішню і зовнішню переконливість.
Вмотивованість - правова властивість висновку, рішення, яка встановлює систему правових, фактичних, етичних мотивів, які застосовуються в обґрунтуванні рішень; наявність посилання на докази, їх оцінку, тлумачення. Поняття «вмотивовувати» слід розуміти як наведення аргументів, доказів, які пояснюють, виправдовують певні дії, вчинки тощо або доводять їх необхідність у фактичних, правових, логічних мотивах, які зазначаються у висновках, рішеннях, відображають особисте осмислення сукупності доказів, їх оцінку, достовірність та достатність для прийняття рішення.
Згідно висновку Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 28 квітня 2016 року, на підставі якого було прийнято оспорюване рішення від 28 квітня 2016 року № 167/ко-16, суддя Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 визнана такою, що позитивно оцінена за такими критеріями: «особиста компетентність», «соціальна компетентність», «здатність підвищувати свій фаховий рівень», «відповідність судді етичним критеріям», «відповідність судді антикорупційним критеріям». За критерієм «професійна компетентність» та «здатність здійснювати правосуддя у суді відповідного рівня» позивач оцінена негативно.
Отже, за п'ятьма визначеними критеріями кваліфікаційного оцінювання судді суддя Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 визнана такою, що оцінена позитивно, а за двома - негативно.
При цьому Вища кваліфікаційна комісія суддів України склала висновок, яким визначено професійний рівень судді Київського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 некваліфікованим та таким, що не підтверджує її можливість здійснювати правосуддя у відповідному суді.
Водночас відповідач не навів жодних мотивів, з яких виходив при оцінці критеріїв кваліфікаційного оцінювання позивача, надаючи при цьому перевагу лише двом із семи критеріїв.
Враховуючи наведене вважаю, що оспорюване рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 28 квітня 2016 року № 167/ко-16 не може вважатися правомірним, оскільки таке прийняте на підставі висновку, що не містить достатніх мотивів, з яких відповідач виходив при оцінці кожного з критеріїв оцінювання та їх показників, які впливають на загальну оцінку позивача.
Суддя Вищого адміністративного
суду України І.В. Штульман
23 грудня 2016 року П/800/300/16