Справа № 802/778/16-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 січня 2017 р. Справа № 802/778/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

до: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про: застосування адміністративного арешту коштів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) про застосування адміністративного арешту коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 не допустила посадових осіб інспекції до проведення перевірки на підставі наказу № 572 від 26 квітня 2016 року, у зв'язку із чим 25 травня 2016 року начальником Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Позивач звернувся до суду на підставі пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, оскільки арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена вчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про врученням поштового відправлення.

Окрім того, відповідачем не було подано письмових заперечень на адміністративний позов.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

26 квітня 2016 року Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області прийнято наказ № 572 від 26 квітня 2016 року "Про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з підстав передбачених п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України.

18 травня 2016 року ОСОБА_2 уповноваженою особою на проведення документальної перевірки здійснено виїзд за юридичною адресою: АДРЕСА_1, а також за місцем здійснення фактичної діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з метою ознайомленням з направленням на проведення виїзної планової документальної перевірки.

За адресою здійснення діяльності та за адресою реєстрації - ФОП ОСОБА_1 була відсутня

Окрім того, ФОП ОСОБА_1 надано ревізору ОСОБА_2 роз'яснення по телефону, що ОСОБА_1 подала до Вінницької ОДПІ 17 травня 2016 року заяву про не допуск посадових осіб до перевірки.

У поданій заяві ФОП ОСОБА_1 зазначила, що враховуючи відсутність законних підстав для проведення її перевірки, та з огляду на віднесення ФОП ОСОБА_1 до категорії суб'єктів господарювання, щодо яких законодавством в 2016 році встановлено мораторій, а також оскарження нею до Вінницького окружного адміністративного суду наказу № 572 від 28 квітня 2016 року, вона не може допустити посадових осіб контролюючого органу до проведення такої перевірки (а.с. 4).

На підставі вищенаведеного державним ревізором-інспектором складеного Акт відмови ОСОБА_1 від допуску до проведення планової виїзної документальної перевірки №122/1305/НОМЕР_1 від 18 травня 2016 року (а.с. 5)

25 травня 2016 року начальником Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №5640/М/02-28-13-05 (а.с. 17).

Так, положеннями п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Положеннями п. 77.6 ст. 76 ПК України встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови (п. 81.2 ст. 82 ПК України).

Поряд із цим, відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Аналогічні за змістом положення відносно підстав застосування адміністративного арешту відображені у п.п. 3 п. 3.1 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №568 від 10.10.2013 року (далі - Порядок №568).

Відповідно до пунктів 94.4, 94.6 ст.94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у п. 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

З аналізу наведених вище норм слідує, що застосування адміністративного арешту майна можливе за наявності двох самостійних обставин, як разом так і поодинці, зокрема: відмови платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення та відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу.

У даному ж випадку із матеріалів справи випливає, що позивачем виконано вимоги положень п. 81.1 ст. 81 ПК України, що, як наслідок, свідчить про наявність у Вінницької ОДПІ законних підстав для проведення документальної планової виїзної перевірки позивача.

Разом з тим, арешт майна є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків. Тобто, адміністративний арешт застосовується у тому випадку, коли платник не виконує обов'язки передбачені законодавством.

Відповідно до ч.2 п.п.94.6.2 п. 94.6 ст.94 Податкового кодексу України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Окрім того, ФОП ОСОБА_1 зверталась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування адміністративного арешту майна.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року залишено без змін.

Частина 2 статті 14 КАС України передбачає, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

В силу частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Судом враховано, що законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що наявність чи відсутність прав і фактів, що лежать в їх основі, встановлюються остаточно, і в тому, що встановлені рішенням суду права підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу уповноважених осіб.

Таким чином, відповідач скористався своїм правом на оскарження рішення про застосування рішення про застосування адміністративного арешту майна.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Застосувати адміністративний арешт коштів на рахунках у банках фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна