Справа № 826/899/16
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року м. Київ справа № 826/899/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

про визнання неправомірними дій та скасування постанови про продаж іпотечного майна, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом про:

- визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гопція Романа Олександровича щодо прийняття постанови про поновлення виконавчого провадження ВП № 39666089 від 14 січня 2016 року;

- скасування постанови про продаж іпотечного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Протокольною ухвалою в судовому засіданні від 11.02.2016 до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Державний ощадний банк України», третя особа).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що дії головного державного виконавця щодо прийняття постанови про поновлення виконавчого провадження ВП № 39666089 від 14.01.2016 є незаконними, вчинені всупереч вимогам статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, на думку позивача, без її вимоги щодо проведення рецензування Висновку з оцінки іпотечного майна КНДІСЕ МЮ України, в порушення вимог Закону України «Про державну виконавчу службу», було вирішено питання щодо продажу квартири АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки.

Позивач не згоден з заниженою вартістю іпотечного майна, виставленого органом державної виконавчої служби на торги, та вважає що його реалізація призведе до порушення її майнових прав.

З цих підстав, позивач вважає, що дії головного державного виконавця щодо прийняття постанови про поновлення виконавчого провадження ВП № 39666089 від 14.01.2016 є неправомірними, та з метою відновлення, на думку позивача, порушених прав, свобод та інтересів необхідно скасувати постанову про продаж іпотечного майна.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області, Відділ, відповідач), правами, передбаченими ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, письмових пояснень та/або заперечень не надав; належним чином засвідченої копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 39666089 на судовий запит не направив.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа, правами, передбаченими ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалася, письмових пояснень та/або заперечень не надала.

В судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 11.02.2016 представника відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження ВП № 39666089 з примусового виконання виконавчого напису № 867, виданого 23.07.2013 приватним нотаріусом КМНО Сидоренком Андрієм Васильовичем про звернення стягнення на трикімнатну квартиру № 32 (тридцять два), загальною площею 67,00 (шістдесят сім) кв.м., житловою площею 38,10 (тридцять вісім цілих десять сотих) кв.м., розташованої в будинку АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2, місце роботи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» (код 30304680) генеральний директор, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області 15 лютого 2005 року зареєстрованому в реєстрі за № 272, зареєстрованого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Обухівське бюро технічної інвентаризації» 24 лютого 2008 року записано в реєстрову книгу № 12 за реєстровим № 358/135, реєстраційний номер в РПВН 8466896, переданої нею в іпотеку Відкритому акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» , місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, р/р 37396005, МФО 322669 за іпотечним договором № 169, посвідченим ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25 грудня 2008 року зареєстрованому в реєстрі за № 5034.

За рахунок коштів, виручених від реалізації зазначеної трикімнатної квартири, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г по поверненню кредитів, отриманих Товариством з обмеженою відповідальністю «Експотрейд», код 30304680, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кіквідзе, 11, за:

1) кредитним договором № 871 від 25 грудня 2008 року загальна сума заборгованості за період з 25 грудня 2008 року по 05 квітня 2013 року становить 2 272 435 (два мільйони двісті сімдесят дві тисячі чотириста тридцять п'ять) грн. 74 коп., а саме:

- 1 650 733 (один мільйон шістсот п'ятдесят тисяч сімсот тридцять три) грн. 80 коп. - залишок простроченої заборгованості;

- 621 434 (шістсот двадцять одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн. 13 коп. - нарахована пеня за порушення строків сплати кредиту;

- 267 (двісті шістдесят сім) грн. 81 коп. - нарахована пеня за порушення строків сплати відсотків;

2) кредитним договором № 872 від 25 грудня 2008 року загальна сума заборгованості за період з 25 грудня 2008 року по 05 квітня 2013 року становить 2 466 371 (два мільйони чотириста шістдесят шість тисяч триста сімдесят одна) грн. 55 коп., а саме:

- 1 747 889 (один мільйон сімсот сорок сім тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 27 коп. - залишок простроченої заборгованості;

- 717 839 (сімсот сімнадцять тисяч вісімсот тридцять дев'ять) грн. 96 коп. - нарахована пеня за порушення строків сплати кредиту;

- 642 (шістсот сорок дві) грн. 32 коп. - нарахована пеня за порушення строків сплати відсотків.

05 січня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 39666089.

Зупинення виконавчого провадження ВП № 39666089 було обумовлено тим, що на розгляді в Окружному адміністративному суді м. Києва перебувала справа № 826/27648/15 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії; судове засідання у вказаній справі було призначено на 06.01.2016; разом з цим, боржником (ОСОБА_1.) до Відділу було подано скаргу на дії головного державного виконавця Гопція Р.О.

В зв'язку з цим, на підставі постанови державного виконавця Відділу від 05.01.2016 було зупинено виконавче провадження ВП № 39666089 до розгляду справи по суті.

06 січня 2016 року Окружним адміністративним судом м. Києва у вказаній вище справі № 826/27648/15 було прийнято рішення про відмову в задоволенні позову.

14 січня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 39666089.

Поновлення виконавчого провадження ВП № 39666089 було обумовлено тим, що Окружним адміністративним судом м. Києва справа № 826/27648/15 була розглянута по суті.

Також, за інформацією позивача, без її вимоги щодо проведення рецензування Висновку з оцінки іпотечного майна КНДІСЕ МЮ України, в порушення вимог Закону України «Про державну виконавчу службу», було вирішено питання щодо продажу квартири АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки.

Незгода позивача з діями відповідача щодо прийняття постанови про поновлення виконавчого провадження ВП № 39666089 від 14.01.2016 та постановою про продаж іпотечного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, обумовила її на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані позивачем докази та пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з доводами ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої ст. 4 Закону № 202/98-ВР (в редакції норм, що були чинними в момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 11 Закону 606-XIV (в редакції норм, що були чинними в момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

На підставі п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі написи нотаріусів.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право.

За приписами ч. 1 ст. 39 Закону № 606-XIV, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1 - 17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а з підстави, передбаченої пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Відповідно до абз. третього ч. 2 ст. 39 Закону № 606-XIV виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 6 - 10 і 12 - 14 частини першої статті 37 цього Закону, пунктами 2 - 5 частини першої статті 38 цього Закону, - до закінчення строку дії зазначених обставин.

Як вбачається з постанови державного виконавця Відділу про зупинення виконавчого провадження ВП № 39666089 від 05.01.2016, вказане виконавче провадження було зупинено до розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва справи № 826/27648/15 по суті.

06 січня 2016 року Окружним адміністративним судом м. Києва у вказаній вище справі було прийнято постанову про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, справу № 826/27648/15 по суті було вирішено 06.01.2016.

У той же час, як свідчать приписи ч. 5 ст. 39 Закону № 606-XIV, після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк

Враховуючи приписи абз. третього ч. 2 ст. 39 Закону № 606-XIV, на виконання приписів ч. 5 ст. 39 Закону № 606-XIV, 14.01.2016 головним державним виконавцем було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 39666089, оскільки Окружним адміністративним судом м. Києва справу № 826/27648/15 розглянуто по суті.

Встановлене вище дає суду підстави стверджувати, що головний державний виконавець Відділу діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження».

Як наслідок, дії вчинені головним державним виконавцем Відділу стосовно прийняття в рамках виконавчого провадження ВП № 39666089 постанови про його поновлення від 14.01.2016, є правомірними.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача, що стосується дій відповідача.

Окрім цього, як вбачається з тексту позовної заяви, позивач не згодна з заниженою вартістю іпотечного майна, виставленого органом державної виконавчої служби на торги, та вважає що його реалізація призведе до порушення її майнових прав, зокрема, ОСОБА_1 вважає, що без її вимоги щодо проведення рецензування Висновку з оцінки іпотечного майна КНДІСЕ МЮ України, в порушення вимог Закону України «Про державну виконавчу службу», вирішено питання щодо продажу квартири АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки.

При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що вказане вище іпотечне майно реалізоване.

Так, за приписами ч. 2 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на день подання даного адміністративного позову), на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів

В порушення вказаної вище норми позивачем не було надано копії постанови про продаж іпотечного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, яку ОСОБА_1 просить скасувати.

Як вбачається з матеріалів справи, судом, з метою належного та об'єктивного розгляду даної справи та з метою винесення вмотивованого рішення, були вчинені дії щодо витребування від відповідача належним чином засвідченої копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 39666089.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва про відкриття провадження в адміністративній справі № 826/899/16 від 22.01.2016 та судовим запитом № 826/899/16 від 11.02.2016 від Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області витребовувалась належним чином засвідчена копія матеріалів виконавчого провадження ВП № 39666089.

Втім, вказана вище вимога суду була залишена відповідачем поза увагою.

Суд оцінює подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, зважаючи на те, що позивачу достеменно не відомо про продаж іпотечного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, а витребування належним чином засвідченої копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 39666089 не представляється можливим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача щодо скасування постанови про продаж іпотечного майна.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв'язку із чим, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко