Справа № 685/1423/16-а
Суддя: Самойлович А. П.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 685/1423/16-а
Провадження № 2-а/685/4/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого: Самойлович А. П.

за участі секретаря Дондель Т.В.,

позивача ОСОБА_1 та

її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Теофіпольського селищного голови Теофіпольського району Хмельницької області Губіної Валентини Антонівни про визнання протиправним та скасування розпорядження від 03 листопада 2016 року № 78,

В С Т А Н О В И В :

09 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу визнати протиправним та скасувати розпорядження Теофіпольського селищного голови від 03 листопада 2016 року № 78 «Про зупинення дії рішення Теофіпольської селищної ради від 28 жовтня 2016 року № 4-12/2016 «Про розгляд заяви ОСОБА_1.», яким було викладено в новій редакції рішення селищної ради від 26 лютого 2016 року № 11-6/2016 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки» та надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу кожної з двох земельних ділянок позивача на дві ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення селищним головою було прийняте на 6-й день з моменту прийняття рішення селищною радою, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», заява позивача про поділ земельних ділянок є заявою про захист майнових прав, а тому не охоплюється положеннями Закону України «Про звернення громадян», на що посилалася відповідач у оскаржуваному розпорядженні. Крім того, позивач вважає, що до спірних правовідносин не може бути застосоване Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року в частині заборони органам місцевого самоврядування змінювати або скасовувати свої попередні рішення.

В ході судового розгляду позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві.

Від відповідача надійшла письмова заява з клопотанням відмовити у задоволенні позову та розгляді справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічна норма передбачена ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Частинами 1 та 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 59 цього Закону, рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупиненим сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

18 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Теофіпольської селищної ради з заявами про надання дозволу на поділ земельних ділянок для здійснення несільськогосподарської підприємницької діяльності з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,4161 га на дві ділянки площами 0,3485 га та 0,0676 га та з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 7,6670 га на дві ділянки з площами 7,5066 га та 0,1604 га, в задоволенні яких було відмовлено рішенням селищної ради від 26 лютого 2016 року № 11-6/2016 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки».

12 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до селищної ради з заявою, в якій повторно заявила вимогу про поділ цих же ділянок.

Теофіпольська селищна рада своїм рішенням від 28 жовтня 2016 року № 4-12/2016 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1.» внесла зміни до рішення селищної ради від 26 лютого 2016 року № 11-6/2016 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки», виклавши його в новій редакції, а саме, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу двох вищезазначених земельних ділянок на дві ділянки кожна.

03 листопада 2016 року розпорядженням Теофіпольського селищного голови Губіної В.А. № 78 «Про зупинення дії рішення Теофіпольської селищної ради від 28.10.2016 р. № 4-12/2016 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1.»», на підставі ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», було зупинено дію рішення селищної ради від 28 жовтня 2016 року № 4-12/2016, рішення винесено на повторний розгляд та провести пленарне засідання позачергової сесії на 09 листопада 2016 року.

Селищна рада повторно не розглянула зупинене рішення через відсутність кворуму 09 листопада 2016 року, що вбачається з протоколу позачергової тринадцятої сесії.

Згідно оскаржуваного розпорядження, однією з підстав для зупинення рішення селищної ради є повторний розгляд радою звернення позивача, чим порушено положення ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», згідно якого не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форми власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 7 даного Закону заборонено відмовляти у прийнятті та розгляді звернення, а саме, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому законом порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Статтею 8 Закону передбачені випадки, коли звернення не підлягають розгляду та вирішенню, зокрема, частиною 2 цієї статті передбачено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Враховуючи дані норми, суд не погоджується з позицією позивача, що її заява про поділ земельних ділянок є заявою про захист майнових прав, а тому не охоплюється положеннями Закону України «Про звернення громадян», та вважає, що на заяви позивача щодо вирішення земельних питань поширюються також і норми законодавства щодо звернення громадян. Даний висновок також підтверджується ст. 12 Закону України «Про звернення громадян», якою чітко визначені правовідносини, на які не поширюється дія даного Закону, до переліку яких не включено норми земельного законодавства.

Разом з тим, суд вважає, що стаття 8 Закону України «Про звернення громадян» лише передбачає винятки із загального правила про заборону на відмову у прийнятті та розгляді звернення, за яких у суб'єкта, до якого надійшло звернення, виникає право не розглядати та не вирішувати це звернення. Якщо такий суб'єкт даним правом не скористався та повторно розглянув звернення, що має місце у спірних правовідносинах, то рішення за наслідками повторного розгляду та вирішення звернення не може вважатися протиправним з підстави повторного розгляду такого звернення.

Іншою підставою для зупинення рішення відповідач, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частини першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування), зазначає відсутність в органів місцевого самоврядування права скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Однак, при розгляді даної справи Конституційний Суд України дійшов висновку, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У мотивувальній частині Рішення Конституційним Судом України зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільних суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Однак до спірних правовідносин цей висновок Суду не підлягає застосуванню, оскільки більш пізнім рішенням становище заявника було покращене, а не погіршене, і суб'єкти цих правовідносин, тобто заявник та селищна рада, не заперечували проти їх зміни.

Крім того, частиною 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», строк, впродовж якого сільський, селищний, міський голова може зупинити рішення ради, обмежений 5 днями з моменту прийняття рішення.

Оскаржуване розпорядження про зупинення рішення було прийняте на 6-й день з моменту прийняття зупиненого рішення.

Згідно наданих відповідачем розпоряджень від 07 жовтня 2016 року № 28, від 28 жовтня 2016 року № 31, табелів обліку використання робочого часу працівниками Теофіпольської селищної ради за жовтень та листопад 2016 року вбачається, що селищний голова Губіна В.А. з 24 жовтня по 01 листопада перебувала у щорічній основній відпустці, з якої відкликалася у зв'язку з службовою необхідністю на один день 28 жовтня 2016 року, внаслідок чого відпустка була продовжена з 02 листопада 2016 року на 1 календарний день.

Розпорядженням від 07 жовтня 2016 року № 28 про вибуття у відпустку селищний голова поклала виконання обов'язків селищного голови за час своєї відпустки на секретаря селищної ради ОСОБА_4, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Таким чином, в межах строку можливого зупинення рішення ради повноваження на прийняття такого рішення було у секретаря селищної ради, який на законних підставах виконував обов'язки селищного голови, але не вбачав підстав для зупинення прийнятого радою рішення.

Суд також вважає, що можливе обмеження прав громадян не може ставитися в залежність від перебування суб'єкта владних повноважень у відпустці в той час як обов'язки даного суб'єкта виконує його замісник.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з Теофіпольської селищної ради, оскільки відповідач діяла як посадова, а не фізична особа.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 24, 42, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 3, 7, 8, 12 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст. 2, 10, 12, 17, 18, 71, 160-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати розпорядження Теофіпольського селищного голови Теофіпольського району Хмельницької області Губіної Валентини Антонівни від 03 листопада 2016 року № 78 «Про зупинення дії рішення Теофіпольської селищної ради від 28.10.2016 р. № 4-12/2016 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1.»».

Стягнути з коштів бюджетних асигнувань Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області на користь ОСОБА_1 551,20 грн. (П'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 коп.) сплаченого при подачі позову судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Самойлович А.П.