Справа № 817/1247/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 грудня 2016 р.Р і в н е 817/1247/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - Сала А.Б., суддів Жуковської Л.А., Гломба Ю,О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство фінансів України
провизнання незаконною бездіяльності, визнання боржником та стягнення коштів , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України про (з урахуванням заяв про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог):

- визнання незаконною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15 про стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 копійок) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору;

- визнання Державної казначейської служби України () боржником щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15 про стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 копійок) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору;

- стягнення з боржника в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/1538/15 кошти в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 316,68 грн. судового збору;

- стягнення з боржника в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) відшкодування інфляційного збільшення суми боргу в сумі 10410,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем грубо порушуються вимоги ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу. В той же час, позивач стверджував, що саме відповідача - Державну казначейську службу України, як боржника згідно постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15, зобов'язано виконати дане рішення суду та сплатити позивачу кошти в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц. Покликаючись до листа Державної казначейської служби України від 04.02.2015 №5-13/414-2148 позивач стверджував, що сам відповідач зазначив, що визначення у судовому рішенні боржників, які мають рахунки в органах Казначейства, дозволить здійснювати безспірне списання коштів з рахунків боржників, що може значно прискорити терміни виконання судового рішення. Тому, як переконаний позивач, визнання Казначейства боржником дозволяє здійснити безспірне списання всієї суми боргу з власного казначейського рахунку та тим самим виконати рішення суду по справі №817/1538/15.

У поданих суду заявах про збільшення позовних вимог та письмових поясненнях (а.с.28-29) позивач стверджував, що згідно судового рішення по справі №817/1538/15 та виконавчого листа №1 щодо стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України коштів на користь позивача, відповідач набув статусу боржника, тому, як переконаний позивач, Казначейство, що має також власні рахунки у органах Казначейства, зобов'язане наразі провести безспірне списання коштів за виконавчим листом №1 з казначейського рахунку Казначейства за приписами ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», причому, як зазначив позивач, виконання має бути першочерговим. Таким чином позивач стверджував, що як боржник відповідач зобов'язаний примусово стягнути заборговані позивачу кошти із власного бюджетного рахунку відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях (а.с.53-55, 121-123, 141-143), пояснив суду, що Казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.

Додав, що списання коштів на користь позивача відкладено в зв'язку з недостатністю коштів для здійснення безспірного списання, оскільки на виконанні у відповідача знаходиться понад 7 тис. рішень суду, що надійшли та зареєстровані раніше виконавчих листів по справі №817/1538/15. Таким чином, перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність Казначейства, а виключно у зв'язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державний бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями. Крім того представник зазначив, що у 2016 році відповідачем направлялись відповідні листи до Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України стосовно збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040, а також запити до Міністерства фінансів України до проектів державного бюджету на 2015-2017 роки з пропозиціями збільшити бюджетні призначення за цією програмою, проте відповідні зміни прийняті не були. Таки чином представник відповідача стверджував, що Казначейством відповідно до наданих повноважень вжито усіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання виконавчих листів по справі №817/1538/15, відтак просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

У ході судового розгляду суд за клопотанням представника відповідача залучив до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Кабінет Міністрів України та Міністерство фінансів України.

Про дату, час та місце судового розгляду треті особи були повідомлені належним чином, що підтверджується доказами в матеріалах справи (а.с.137-138).

14.12.2016 представник Кабінету Міністрів України подала через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду заяву, у якій просила суд розглядати справу без участі представника третьої особи (а.с.153). Представник Міністерства фінансів України до суду не прибув, причини суд не повідомив. Явка представників третіх осіб до суду обов'язковою судом не визнавалась.

З урахуванням вимог ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Як свідчать обставини справи, 22.09.2014 рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12681/14-ц позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в м. Рівне на користь ОСОБА_1 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12681/14-ц набрало законної сили 11.11.2014.

На виконання вказаного рішення Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист від 27.11.2014 у справі №569/12681/14-ц.

05.12.2014 позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області із заявою про виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014, на підставі якого видано виконавчий лист від 27.11.2014.

10.12.2014 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Рівненській області надані ОСОБА_1 документи направлені на виконання до Державної казначейської служби України.

Листом №5-13/414-2148 від 04.02.2015 Державна казначейська служба України повідомила позивача, що на виконанні знаходяться рішення судів на загальну суму 748,99 млн. грн., що надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» на поточний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державною» передбачено 150,00 млн. грн. Враховуючи викладене, після виконання рішень судів, що надійшли раніше виконавчого листа від 27.11.2014 у справі №569/12681/14-ц, казначейство України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивача.

У випадку прийняття Кабінетом Міністрів України на виконання статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» порядку реструктуризації фактичної заборгованості за рішеннями судів, виконання яких гарантовано державою, Казначейство України у цьому році розгляне питання часткового перерахування коштів у розмірі до 10 відсотків від суми, зазначеної у виконавчому листі суду та видачі на решту суми фінансових казначейських векселів строком до семи років і відсотковою ставкою 3 відсотки річних (а.с.32-33).

Вважаючи незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання рішення Рівненського міського суду від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц, ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із відповідним позовом до Державної казначейської служби України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15, що набрала законної сили 18.01.2016, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано незаконною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц про стягнення з управління пенсійного фонду України у м. Рівне на користь ОСОБА_1 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору. Присуджено стягнути з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 коп.) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору. Присуджено на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державної казначейської служби України () судовий збір в розмірі 73,08 грн.

На виконання вказаного рішення у справі №817/1538/15 Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 26.01.2016 №1 щодо стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц коштів в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 коп.) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору (а.с.30); та виконавчий лист від 26.01.2016 №2 щодо присудження на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з Державної казначейської служби України () судового збору в розмірі 73,08 грн. (а.с.31).

16.06.2016 ОСОБА_1 звернувся до Державної казначейської служби України з заявою щодо перевищення строків виконання чинного судового рішення (а.с.7), зазначаючи, що Казначейством, яке одночасно виступає боржником у справі №817/1538/15, порушено 3-х місячний строк виконання судового рішення, що встановлено ч.4 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яке залишається невиконаним.

Листом №5-13/3717-12264 від 14.07.2016 Державна казначейська служба України повідомила позивача, що, зокрема, з 01.02.2016 на виконанні у Казначействі за Програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» знаходяться виконавчі листи Рівненського окружного адміністративного суду по справі №817/1538/15 про стягнення коштів на користь позивача. Однак, на виконанні у Казначействі знаходяться рішення судів на суму 2,7 млрд. грн., що надійшли та зареєстровані раніше виконавчих листів по справі №817/1538/15, тому, лише після виконання рішень судів, що надійшли раніше, Казначейство здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивача (а.с.8-9).

Вважаючи, що Державна казначейська служба України, як боржник по справі №817/1538/15, зобов'язана сплатити позивачу 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору, що стягнуто на користь позивача рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц, за рахунок власних коштів на рахунках Державної казначейської служби України, відкритих у органах Казначейства як суб'єкту владних повноважень, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215 затверджено Положення про Державну казначейську службу України, відповідно до якого Казначейство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Зокрема, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Виконання судових рішень здійснюється відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок виконання рішень), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, та Бюджетного кодексу України за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні в Казначействі перебувають виконавчі листи Рівненського окружного адміністративного суду по справі №817/1538/15 від 26.01.2016 №1 та від 26.01.2016 №2.

Як зазначив відповідач, станом на грудень 2016 року на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504040 перебуває 7707 судових рішень на загальну суму 2677,57 млн. грн.

В той же час, на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040 Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено 76,96 млн. грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» - 144,75 млн. грн., Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» - 144,75 млн. грн., а на виконанні в Казначействі перебуває судових рішень на значно більшу суму (2677,57 млн. грн.).

Зокрема, як вбачається з електронної довідки зведеної інформації щодо виконання судових рішень, що гарантуються державою, черговість надходження виконавчого документа від 26.01.2016 №1 на користь стягувача ОСОБА_1 на суму 18525,60 грн. становить 7707, а сума коштів за судовими рішеннями, що надійшли раніше даного виконавчого документа позивача - ,88 грн.; при цьому черговість надходження виконавчого документа від 26.01.2016 №2 на користь стягувача ОСОБА_1 на суму 73,08 грн. становить 7708, а сума коштів за судовими рішеннями, що надійшли раніше даного виконавчого документа позивача - ,48 грн. (а.с.144).

Казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та п.3 Порядку виконання рішень, якими передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.

В той же час, Міністерство фінансів України є головним розпорядником коштів за бюджетною програмою КПКВК 3504040; відповідає за складання проекту Закону про Державний бюджет України; забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (ч.2 ст.32 Бюджетного кодексу України).

Пунктом 49 Порядку виконання рішень передбачено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Міністерству фінансів України пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України і відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України.

У зв'язку із зазначеними обставинами, Казначейство відповідно до п. 49 Порядку виконання рішень неодноразово зверталось до Міністерства фінансів України із відповідними пропозиціями про збільшення видатків для виконання рішень судів, гарантованих державою (а.с.145, 147-152).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що Казначейством прийнято до виконання виконавчі листи позивача і вживаються всі передбачені законодавством заходи щодо їх виконання із дотриманням принципу черговості, станом на грудень 2016 року на виконанні у Казначействі знаходяться рішення судів на суму 2677,57 млн. грн., що надійшли та зареєстровані раніше виконавчих листів позивача, а списання коштів на користь позивача відкладено в зв'язку з недостатністю коштів для здійснення безспірного списання.

Перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність Казначейства, а виключно у зв'язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державної бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями.

Суд зазначає, що Казначейство не відмовляло позивачу у перерахуванні коштів, а лише зазначило про наявність черговості виконання рішень суду, таким чином, позовні вимоги про визнання незаконною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Крім того, суд визнає безпідставними покликання позивача, що стягнення з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь позивача коштів в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору має відбутись за рахунок безспірного першочергового списання відповідачем вказаних коштів з рахунків Державної казначейської служби України, як боржника у справі №817/1538/15, тобто за рахунок бюджетних асигнувань Державної казначейської служби України.

Так, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15, зокрема, присуджено стягнути з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц кошти в сумі 18282,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 00 коп.) інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору.

Тобто, вказані кошти присуджено на користь позивача саме з Державного бюджету України та саме на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2014 у справі №569/12681/14-ц.

При цьому, згідно мотивувальної частини постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15, безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, яким, згідно з указом Президента України від 29.11.2011 №1078/2011 є Державна казначейська служба України (Казначейство України). Суд зазначив, що саме Казначейство України та його територіальні органи несуть обов'язок виконувати рішення суду про стягнення коштів з державного чи місцевого бюджету шляхом їх безспірного списання на підставі рішення суду.

До того ж, саме рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12681/14-ц, яке набрало законної сили 11.11.2014, присуджено стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Рівне на користь ОСОБА_1 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 243,60 грн. судового збору.

Таким чином, в силу положень ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до яких виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тобто органом Казначейства, яке наразі є виконавцем рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12681/14-ц, та при цьому постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15 жодним чином не здійснено заміну боржника за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12681/14-ц, яким виступає управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, а не Державна казначейська служба України, як помилково стверджує позивач.

Стягнення ж присуджених на користь позивача коштів згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/12681/14-ц, за рахунок коштів (бюджетних асигнувань) Державної казначейської служби України суперечило б встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» способу виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, а також визначеним правилам у Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем у повному обсязі доведено правомірність своїх дій.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.ст.161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України вирішуючи спір по суті суд вирішує питання розподілу судових витрат.

Згідно ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відтак судові витрати не підлягають присудженню відповідачу.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Розміри ставок судового збору визначені ст.4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір», що застосовується у редакції на момент звернення позивача до суду із позовом. Згідно ст.4 вказаного Закону (у редакції на момент звернення до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою, розмір судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, та становить 551,20 грн. (станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн. згідно із Законом України від 25.12.2015 №928-VІІI (стаття 8)).

Так, позивач висунув дві позовні вимоги немайнового характеру, як то: визнання незаконною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15 (1 вимога) та визнання Державної казначейської служби України () боржником щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 у справі №817/1538/15 (2 вимога).

За правилами ч.3 ст.6 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (у редакції на момент звернення до суду) у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, за об'єднані в одній позовній заяві дві позовні вимоги немайнового характеру позивач наразі зобов'язаний сплатити судовий збір за кожну таку вимогу, що складає суму 1102,40 грн. (551,20 грн. х 2).

Крім того, позивач заявив поряд з позовними вимогами немайнового характеру і майнові вимоги майнового характеру: стягнути з боржника в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/1538/15 кошти в сумі 18282,00 грн. інфляційного збільшення суми розрахунку пенсії та 316,68 грн. судового збору (1 вимога); та стягнути з боржника в особі Державної казначейської служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) відшкодування інфляційного збільшення суми боргу в сумі 10410,67 грн. (2 вимога).

Таким чином, загальна сума майнових вимог складає 29009,35 грн. (18282,00 грн. + 316,68 грн. + 10410,67 грн.).

Так, майновими вимогами є будь-які вимоги суб'єктів права, що пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням, обміном, розподілом майна, у тому числі нерухомими та рухомими речами, грошима (грошовими коштами).

Згідно ст.4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (у редакції на момент звернення до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890,00 грн.).

Таким чином, розмір судового збору за подання позовної заяви із відповідними позовними вимогами майнового характеру наразі складає 551,20 грн.

Отже, за звернення до суду із відповідною позовною заявою, яка містить дві вимоги немайнового характеру та вимоги майнового характеру у загальній сумі 29009,35 грн., позивач мав би сплатити 1653,60 грн. судового збору (1102,40 грн. + 551,20 грн.).

До позовної заяви позивач додав заяву про звільнення від сплати судового збору (а.с.6), яку мотивував надмірністю суми судового збору у розмірі 551,20 грн. для сімейного бюджету позивача, при цьому зазначивши, що враховуючи сумарну фактично отримувану позивачем та його дружиною пенсію у загальній сумі 6855,89 грн. слід враховувати, що оплата комунальних послуг позивача складає 1584,42 грн., сума на щомісячне лікування 1400 грн., при цьому відповідні кошти слід розподілити і на дружину позивача, що в результаті підрахунків позивача у вказаній заяві склало 1235,59 грн. як бюджет позивача. Тому позивач стверджував про непомірність витрат на сплату судового збору із коштами позивача, що є у його розпорядженні.

Проаналізувавши викладене у заяві позивача суд зазначає, що в обгрунтування скрутного матеріального становища та відсутності можливості сплатити судовий збір у належному розмірі позивач не додав жодного доказу, який би відповідним чином підтвердив обставини, викладені позивачем у поданій заяві про звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин, керуючись принципом рівності усіх учасників судового процесу перед судом, суд не вбачає об'єктивних перешкод для сплати позивачем судового збору за подання до адміністративного суду позову із відповідними позовними вимогами у розмірі 1653,60 грн.

Згідно з ч.1 ст.98 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з позивача - ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 1653 (одна тисяча шістсот п'ятдесят три) гривні 60 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Сало А.Б.

Судді Жуковська Л.А.

Гломб Ю.О.