Справа № 243/10127/16-а
Суддя: Кузнецов Р. В.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2017 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Кузнецов Р.В.

при секретарі Малиновській І.Ю.

за участю представника відповідача Буря В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Слов'янську справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Слов'янської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

06 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Слов'янської міської ради від 01 грудня 2016 року, мотивуючи свої вимоги порушенням такими протиправними діями суб'єкта владних повноважень її прав та законних інтересів щодо незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил торгівлі алкогольними напоями.

Позивач ОСОБА_2 не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, заявлені вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

У позовній заяві позивачкою зазначено, що 22 листопада 2016 року відносно неї складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.156 ч.2 КУпАП, у якому зазначено, що 22.11.2016 року о 17-10 год. по АДРЕСА_1 продавець магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» ОСОБА_2 порушила правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме продала пляшку пива «Гараж» ємністю 0,44 л., міцність 4,6 % неповнолітній ОСОБА_3 01 грудня 2016 року відбулося засідання адміністративної комісії виконавчого комітету Слов'янської міської ради, на якому вона не була присутня. Постанову про визнання її винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.156 ч.2 КУпАП вона отримала поштовим листом. З цією постановою вона не погоджується, оскільки у постанові відсутнє процесуальне рішення про її винуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, окрім того між нею та магазином «ІНФОРМАЦІЯ_4» відсутні трудові відносини, а а зазначена в постанові форма підприємства як «магазин ІНФОРМАЦІЯ_4» не існує взагалі як суб'єкт господарювання. Окрім того, у постанові не зазначено місце скоєння адміністративного правопорушення, працівниками поліції не досліджено та не вилучено предмет адміністративного правопорушення, а також відсутній розрахунковий документ, що підтверджує факт продажу товарів. Просила скасувати постанову.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 05.12.2016 р., у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що постанова не відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП. Просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі.

Представник відповідача Буря В.І., яка діє на підставі довіреності юридичної особи № 01.01.12/19 від 05.01.2017 р., у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності відповідає положенням КУпАП, у зв'язку із чим в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд установив наступне.

Постановою від 01 грудня 2016 року, винесеною адміністративною комісією при виконавчому комітеті Слов'янської міської ради до ОСОБА_2 на підставі розгляду протоколу про адміністративне правопорушення застосовано за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 156 ч.2 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн. При викладенні суті скоєного правопорушення у постанові зазначено, що ОСОБА_2 продала пляшку пива «Гараж» неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, порушила правила роздрібної торгілі алкогольними напоями п.п.10 та 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 854 від 30.07.1996 р. /а.с.8/.

Статтею 156 ч.2 КУпАП визначена адміністративна відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар).

Відповідно до вимог статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 156 ч.2 КУпАП, відповідно до положень ст.218 КУпАП відноситься до компетенції адміністративної комісії при виконавчих органах міських рад, тобто оскаржувану постанову винесено уповноваженою особою.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, адміністративна комісія виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам ст.283 КУпАП, відповідно до якої постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Вивченням постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Слов'янської міської ради від 01.12.2016 р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності встановлено, що вона містить найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Однак, при описі обставин, встановлених при розгляді справи, зазначено: «ОСОБА_2 вчинила правопорушення, продавши пляшку пива «Гараж» неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, порушено правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями п.10 та п.11 Постанови КМУ № 854 від 30.07.1996 р.».

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.11.2016 року серії АА № 534572 вбачається, що 22.11.2016 р. о 17-10 по АДРЕСА_1 продавець магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» ОСОБА_2 порушила правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями п.10 та п.11 Постанови (КМУ) № 854 від 30.07.1996 р., продавши пляшку пива «Гараж» ємністю 0,44 л., міцністю 4,6 % неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.3/.

Таким чином, суд погоджується із доводами поивача щодо того, що у постанові по справі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про дату, час та місце його скоєння (виявлення), попри наявність таких відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 854 від 30 липня 1996 року затверджені Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями (далі - Правила). В оскаржуваній постанові про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та протоколі про адміністративне правопорушення від 22.11.2016 року міститься посилання на п.10 та п.11 цих правил. Так, п.10 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями передбачає, що продаж алкогольних напоїв громадянам, які не досягли 18-річного віку, забороняється. В разі виникнення сумніву щодо віку покупця продаж алкогольних напоїв здійснюється за умови пред'явлення документа, що засвідчує його вік. Пунктом 11 Правил закріплено заборону здійснювати продаж алкогольних напоїв працівниками суб'єкта господарювання, яким не виповнилося 18 років.

Аналізуючи вищенаведені нормативні приписи у сукупністю з суттю правопорушення, викладеною у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності та протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності фактично за два різних склади адміністративного правопорушення, тобто за продаж працівником підприємства (організації) торгівлі пива особі, яка не досягла 18 років (п.10 Правил) та торгівля пивом працівником підприємства (організації) торгівлі, що є неповнолітньою особою (п.11 Правил), в той час як у протоколі та постанові викладено суть адміністративного правопорушення порушення п.10 Правил.

Суд визнає обгрунтованими доводи позивача та його представника щодо того, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не містить висновку про винуватість або невинуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.156 ч.2 КУпАП. Враховуючи положення ст.280 КУпАП, відповідно до якого орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення серед іншого зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна особа у його вчиненні, висновок про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинен бути обов'язково зазначений у постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів ст.265 КУпАП речі і документи, що є безпосереднім об'єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у ст.ст.234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. За змістом положення ст.ст.262 і 264 до цих органів серед інших належать і органи Національної поліції. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у ротоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, інспектор Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області капітан поліції Гаркач В.А. при складанні протоколу про адміністративне правопорушення мала законодавчо закріплені повноваження щодо вилучення та огляду безпосереднього предмета (об'єкта) адміністративного правопорушення - за протоколом пляшки пива «Гараж» ємністю 0,44 л., міцністю 4,6 %, і відповідно складання протоколу огляду. У матеріалах справи про адміністративне правопорушення, долучених до матеріалів справи представником відповідача у судовому засіданні, протокол огляду відсутній. Розглядаючи доводи позивача та його представника щодо заперечення ОСОБА_2 факту продажу пляшки пива (не безалкогольного) 22.11.2016 р. о 17-10 год. ОСОБА_3, суд бере до уваги наявність власноручно написаної розписки ОСОБА_2 22.11.2016 р. про отримання пляшки пива /а.с.29/, але критично ставиться до зазначених у цій розписці відомостей, оскільки у позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що не визнає факт продажу нею пляшки пива, а розписка не може бути належним доказом за умови відсутності протоколу огляду та вилучення предмету адміністративного правопорушення - пляшки пива. Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що речі не вилучались /а.с.27/.

З диспозиції ст.156 ч.2 КУпАП вбачається, що суб'єкт цього адміністративного правопорушення є спеціальним суб'єктом, тобто ним може бути лише особа, яка окрім наявності загальних ознак суб'єкта адміністративного правопорушення є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 є продавцем магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» /а.с.27/. Постанова по справі про адміністративне правопорушення взагалі не містить відомостей щодо перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з підприємством (організацією) торгівлі або громадського харчування при викладенні суті правопорушення /а.с.32/. Позивачка та її представник заперечують факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з магазином «ІНФОРМАЦІЯ_4». У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості щодо підтвердження перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах із суб'єктом підприємницької діяльності (ані у протоколі, ані у постанові не зазначено з яким саме), який здійснює провадження господарської діяльності у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_4» за адресою: АДРЕСА_1.

Суд вважає, що наданий протокол є джерелом доказу, оскільки протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою. Згідно ст. 252 КУпАП України уповноважена особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до положення ч.2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Обов'язок суб'єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Таким чином, при розгляді справи адміністративною комісією та згодом суду не надано докази того, що ОСОБА_2, будучи працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування, у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_4» 22.11.2016 р. о 17-10 год. здійснила продаж пляшки пива «Гараж», ємністю 0,44 л., міцністю 4,6 % неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Постанова адмінкомісії при виконкомі Слов'янської міської ради ґрунтується виключно на протоколі про адміністративне правопорушення, будь-які підтвердження вчинення ОСОБА_2 інкримінованого їй правопорушення відсутні, предмет адміністративного правопорушення (пляшка пива «Гараж») не вилучений та не оглянутий.

Відповідно до частини 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За статтею 8 Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до положення ст.61 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.156 ч.2 КУпАП, взагалі не доведена, а тому постанова від 01.12.2016 року по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Доводи, наведені позивачем, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті, постанова про адміністративне правопорушення є безпідставною та необґрунтованою, оскільки, відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про незаконність притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та обгрунтованості заявленого позову ОСОБА_2 в частині необхідності скасування постанови.

Відповідно до положення ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також порушення по даному факту кримінальної справи; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Враховуючи те, що під час судового розгляду не було встановлено у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченного ст.156 ч.2 КУпАП, не має законних підстав для надіслання справи на новий розгляд, тому постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі положення ст.288 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 71, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Слов'янської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 01.12.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.156 ч.2 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн., закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається Донецькому апеляційному адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частини постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадку та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя : Р.В.Кузнецов