Справа № 826/20112/16
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2017-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

03 січня 2017 року м. Київ № 826/20112/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Балась Т.П., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби
про зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про:

- визнання заборгованості Держави перед позивачем ОСОБА_1 в особі відповідача Міністерства юстиції України з виплати заробітної плати у розмірі 54 678, 18 грн.;

- стягнення з відповідача коштів на користь ОСОБА_1 з рахунків Державного казначейства України.

Згідно з ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

За приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1, 1964 р.н., згідно наказу Виконавчого директора Української аграрної біржі № 042.02/9 від 03.12.2007 по день звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва працює на посаді радника з правових питань до кінцевого звільнення у зв'язку із банкрутством біржі.

Постановою Господарського суду м. Києва від 06.06.2016 по справі № 910/22908/15 за заявою Української аграрної біржі остання була визнана банкрутом. В той же час, ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.08.2016 по справі № 910/22908/15 задоволена заява ОСОБА_1 про визнання його кредиторських вимог по заборгованості з виплати заробітної плати у сумі 57 678, 18 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2008р. позов задоволено; стягнуто з Української аграрної біржі на користь Державного бюджету України 642497081,65грн., з яких 262538215,47грн. основного боргу, 379735078,34грн. пені за прострочення виконання зобов'язань, 19088,37грн. відсотків, 25500грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2009р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2009, рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2008р. у справі № 33/310 змінено; резолютивну частину рішення викладено в новій редакції: позов Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва задоволено частково; стягнуто з Української аграрної біржі на користь Державного бюджету України 182946850,53грн. основного боргу, 25500грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

В жовтні 2013 року Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2013, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 26.05.2014, заяву Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу задоволено; поновлено строк для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва №33/310 від 08.05.2009 до виконання з 11.11.2013; визначено, що наказ дійсний для пред'явлення до виконання до 11.11.2016; видано дублікат наказу від 08.05.2009 на примусове виконання постанови Київського апеляційного господарського суду у справі №33/310, яка набрала законної сили 13.04.2009; визначено до дана ухвала є невід'ємною частиною наказу Господарського суду міста Києва №33/310 від 08.05.2009, виданого на примусове виконання постанови Київського апеляційного господарського суду у справі №33/310, яка набрала законної сили 13.04.2009.

В той же час, 30.12.2013 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Каращук К.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 411392160 на виконання наказу (дубліката) №33/310 від 08.05.2014, відповідно до якої накладено арешт на кошти УАБ.

06.08.2014 в ході виконання наказу (дублікату) Господарського суду м. Києва ВДВС через Державну казначейську службу України було направлено до ПАТ КБ "Хрещатик" платіжні вимоги № 219/8-1 від 06.08.2014 про стягнення коштів.

22.08.2014 ПАТ КБ "Хрещатик" частково відшкодував кошти, перерахувавши їх на рахунок Державної казначейської служби України.

Натомість позивач вважає, що прямими діями працівника Державної виконавчої служби України були незаконно арештовані, у тому числі заробітна плата ОСОБА_1, яка, на думку позивача, протиправно привласнена Державою без наслідків повернення її позивачу.

А тому, на думку позивача, з відповідача Міністерства юстиції України, як правонаступника Державної виконавчої служби України, мають бути стягнуті кошти у розмірі 54 678, 18 грн. у якості відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями працівників Державної виконавчої служби України.

Разом з тим, як вбачається із позовної заяви позивач просить стягнути кошти у якості відшкодування шкоди, завданної незаконними рішення суб'єкта владних повноважень Міністерства Міністерства юстиції України як правонаступника Державної виконавчої служби України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, згідно п. 3 ч. 2 Цивільного кодексу України є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8, ч. 2 ст. 16 ЦК України).

При цьому відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 56 Конституції України визначає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Таке право також закріплено у статтях 1167, 1173 - 1175 Цивільного кодексу України.

Цими статтями встановлено обов'язок держави, Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі:

незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень (статті 1167, 1173);

незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 1174);

у результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований (стаття 1175).

Ці норми Конституції України та Цивільного кодексу України є нормами прямої дії, оскільки будь-яка юридична чи фізична особа має право на їх підставі звернутися до суду з позовом про відшкодування такої шкоди (матеріальної чи моральної). Так, пунктом 4 частини четвертої статті 105 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимогу про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини другої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позовні вимоги заявлені виключно про визнання наявності заборгованості в сумі 54678,18 грн. та стягнення з Міністерства юстиції коштів у якості відшкодування шкоди, що виключає можливість розгляду зазначеної справи в порядку адміністративного судочинства, а можуть бути предметом розгляду судом в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу негайно.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву. Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Т.П. Балась