Справа № 826/11321/16
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 січня 2017 року м. Київ К/800/808/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Єрьомін А.В., розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Державної казначейської служби України, треті особи без самостійних вимог на предмет позову - Дніпровське відділення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного Управління державної казначейської служби м. Києва, яка полягає у порушенні строків та у тривалому невиконанні постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2010 №2-а-2919/10.

Зобов'язано Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві протягом місяця провести необхідні дії з виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2010 №2-а-2919/10.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати зазначені вище судові рішення, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що приписами частини першої статті 2 та частини першої статті3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до п.3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно п.6 Порядку №845, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.>

Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі.

Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку (п.24 Порядку №845).

Відповідно до пункту 48 Порядку №845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Як встановлено судом, листом ГУ ДКС України у місті Києві від 27 серпня 2016 №5-08/779-4998 зазначено, що управління ДВС ГУЮ у місті Києві 9 червня 2015 передало до ГУ ДКС у місті Києві пакет документів, згідно акта №3 приймання-передавання за II квартал 2015 року, а саме: виконавчий лист Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2010 року №2-а-2919/1011 про стягнення коштів у сумі 3 811,65 грн. на користь ОСОБА_1 для виконання. ГУ ДКС України у місті Києві вказаний виконавчий лист прийнято на облік для виконання за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Листом ГУ ДКС у м.Києві від 27 серпня 2016 року №5-08/779-4998 повідомлено, що Казначейська служба України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 після виконання виконавчих документів, які надійшли раніше.

Відповідно до положень частини четвертої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Лист ГУ ДКС України у місті Києві від 27.08.2016 №5-08/779-4998 свідчить про те, що позивачем було подано всі необхідні для проведення виплати документи та відомості, а з урахуванням ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідачем станом на дату звернення позивача до суду (25.07.2016) порушено граничні строки виконання судового рішення.

Відтак, суди попередніх інстанці дійшли обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ДКС України з контролю та організації роботи в центральному апараті і територіальних органах в частині ведення єдиного реєстру одержувачів бюджетних коштів, здійснення платежів, пов'язаних з виконанням гарантійних зобов'язань держави щодо безспірного списання коштів на підставі рішення суду відповідно Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку №845, визнання протиправною бездіяльності ГУ ДКС м. Києва, яка полягає у порушенні строків та у тривалому невиконанні постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2010 року №2-а-2919/1011; зобов'язання ГУ ДКС у м.Києві протягом місяця провести необхідні дії з виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2010 року №2-а-2919/1011 є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI та частини третьої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) від 6 липня 2005 року №2747-IV Вищий адміністративний суд України переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

За змістом пункту 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга повинна бути обґрунтованою, тобто містити посилання на помилкове застосування судами норм матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних відносин; та/або неправильне застосування норм матеріального права, які хоч і підлягають застосуванню, проте неправильно витлумачені судами; та/або порушення судами норм процесуального права (та пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи, у випадку, якщо оскаржується судове рішення по суті).

Виходячи з викладеного, зазначена касаційна скарга не є обґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки були належним чином досліджені й оцінені судами, а заявник не наводить підстав вважати, що суди при цьому неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи з викладеного, та керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Державної казначейської служби України, треті особи без самостійних вимог на предмет позову - Дніпровське відділення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянути Верховним Судом України у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Єрьомін