Справа № 821/2013/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/2013/16
14 год. 51 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозерського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить зобов'язати Білозерський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (Білозерський РВ ДРАЦС, відповідач) внести зміни в актовий запис № 15 про народження, складений 12.02.1969 року Чернобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області, зазначивши в графі "національність батька" - "поляк". Свої позовні вимоги мотивує тим, що його батько ОСОБА_3 є поляком за національністю, оскільки його мати (бабуся позивача) - ОСОБА_4 була полячка, відомості про його батька (дідусь позивача) відсутні. При складанні акту про народження ОСОБА_1 Чорнобаївська сільська рада Білозерського району Херсонської області помилково вказала національність батька "українець" замість "поляк". Вважає, що для відновлення та збереження етнічного походження свого роду та з метою отримання і оформлення в Генеральному консульстві йому та його сину статусу "Карта поляка", що в майбутньому надасть їм можливість скористатись пільгами, які гарантовані особам польського походження Законами Республіки Польща "Про карту поляка" від 07.09.2007 та "Про репатріацію" від 09.11.2000, необхідно внести зміні до актового запису про його народження, зазначивши в графі "національність батька" - "поляк".

В судове засідання позивач та його представник прибули. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Надіслав до суду лист, згідно якого просив розглянути справу без участі свого представника. Зазначив про відсутність заперечень по справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданим виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 12 лютого 1969 року зроблено запис за №15 та зазначено в графі "національність" батька - ОСОБА_3, "українець", в графі "національність" матері - ОСОБА_6 - "українка".

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, зробленим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського управління юстиції у Херсонській області, батько позивача ОСОБА_3 не має запису про його національність, в графі "національність" матері - ОСОБА_4 зазначено "полька".

Відповідно до свідоцтва про смерть (повторне) від 01 березня 2016 року серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 07 квітня 1981 року виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області складено відповідний актовий запис №39.

Оскільки позивач вважає, що його батько є поляком за національністю за походженням матері, тому звернувся до Білозерський РВ ДРАЦС з заявою про внесення змін до графи "національність батька" в актовому записі про своє народження.

Висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану від 03 червня 2016 року Білозерський РВ ДРАЦС відмовив ОСОБА_1 у зміні національності батька з "українець" на "поляк" в актовому записі про народження №15 від 12.02.1969 року складеному виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради бєлозерського району Херсонської області, у зв'язку з відсутністю відомостей щодо національності батька заявника "поляк" у підтверджуючих документах.

Позивач не погодився з висновком, тому звернувся до суду із позовом про зобов'язання відповідача внести зміни в актовий запис № 15 про його народження, складений 12.02.1969 , зазначивши в графі "національність батька" - "поляк".

Досліджуючи надані суду докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Нормативне регулювання спірних правовідносин здійснюється Законом України від 01.07.2010 № 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон № 2398-VI), Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за № 719/4940 (далі - Правила державної реєстрації актів цивільного стану) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793 (далі - Правила внесення змін до актових записів цивільного стану).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону № 2398-VI заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Аналогічне правило передбачено і пунктом 2.1 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, за яким заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

Згідно до п.п. 1-3 розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Органами державної реєстрації актів цивільного стану, які проводять державну реєстрацію, є відділи державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції, виконавчі органи сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та інших актів законодавства.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 N 1064.

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону № 2398-VI актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації (ч. 4 ст. 9 Закону № 2398-VI). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (ч. 4 ст. 13 Закону № 2398-VI).

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Згідно з підпунктами 2.13.1 - 2.13.1 п. 2.13 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану до підстав для внесення змін в актовому записі серед іншого належать:

рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану;

постанова адміністративного суду;

висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України.

Зокрема, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості) (пп. 2.15.9 п. 2.15 розділу ІІ зазначених Правил).

Якщо до актового запису цивільного стану вносяться зміни або здійснюються інші відмітки (про розірвання шлюбу, усиновлення, зміну імені у випадках, встановлених законом, позбавлення чи поновлення батьківських прав тощо), то на лицьовому боці актового запису зазначаються підстави їх внесення: актовий запис, рішення суду, розпорядження голови районної, міської державної адміністрації або рішення виконавчого комітету міської, районної в місті ради про присвоєння або зміну прізвища або власного імені малолітньої дитини, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану або інший документ, який є підставою для внесення змін. Записи щодо внесених до актового запису цивільного стану змін засвідчуються підписом посадової особи та печаткою відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач бажає змінити запис про національність батька з "українець" на "поляк" в актовому записі про своє народження.

Підставою для відмови в задоволенні заяви, відповідно до висновку від 03.06.2016 р. Білозерський РВ ДРАЦС стало відсутність відомостей щодо національності батька заявника "поляк" у підтверджуючих документах.

З таким твердженням відповідача суд погоджується, оскільки Правилами державної реєстрації актів цивільного стану передбачена можливість внесення змін до актових записів за умов документального підтвердження відомостей, які мають бути зазначені замість вже внесених.

В зв'язку з наведеним, відсутні підстави для зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1, оскільки позивачем серед доказів того, що його батько мав національність поляк, надано тільки витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області управління юстиції, відповідно до якого полькою була бабуся позивача ОСОБА_4. Даний витяг не містить даних стосовно національності батька позивача ОСОБА_3, так само як і додана копія свідоцтва про смерть (повторна) ОСОБА_3. Окрім того, згідно свідоцтва про народження позивача у графі "національність" його батька - ОСОБА_3 вказано як "українець". Будь-яких інших доказів на підтвердження відношення ОСОБА_3 до польської національності позивач до позову не додав.

Позивачем не надано до суду достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 звертався за життя до суду з позовом про встановлення його дійсної національності, виявляв волевиявлення щодо внесення змін відносно своєї національності у відповідних документах, інших осіб на такі дії також не уповноважував.

Суд вважає, що позивач не вказує на помилку, допущену відповідачем при реєстрації його народження, а аргументує свій позов лише бажанням відновити свою національність за національністю батька, який за поясненням позивача в судовому засіданні фактично був поляком, дотримувався польських звичаїв та традицій, сповідував римо-католицьку віру.

Щодо зазначення національності батьків дитини у свідоцтві про народження, то необхідність такого зазначення втратила актуальність після прийняття наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N 52/5 "Про внесення змін і доповнень до Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській РСР, затвердженої наказом Міністерства від 29.12.1984 N 22/5", та у зв'язку з набуттям чинності Сімейним кодексом України від 10.01.2002 N 2947-III, прийняттям Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні. Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону "Про національні меншини в Україні", відповідно до якої громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Національна належність особи є актом особистого самовизначення особи і жодним чином не впливає на її публічно-правові відносини з державою. Фіксація факту національності особи у документі, що посвідчує особу, чи в актових записах громадянського стану створює перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки ставить таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Предметом даного спору є оскарження правомірності відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи, тобто, дії відповідного органу, а не наявність в особи особистого немайнового права. При розгляді справ, пов'язаних з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану, адміністративний суд не може виходити за межі публічно-правових аспектів справи і встановлювати юридичний факт, що має значення для внесення змін до актових записів цивільного стану. Зміна національності не є компетенцією органу державної реєстрації актів цивільного стану. Повноваження адміністративних судів при вирішенні справ, визначені статтею 162 КАС України, не передбачають можливості встановити факт національності особи чи факт неправильності актових записів щодо національності особи.

Водночас суд не заперечує наявності у позивача права змінити свою національність, це його особисте немайнове право, яке захищається у цивільному порядку, такі справи належать до цивільної юрисдикції і вирішуються, зокрема, у порядку окремого провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню, підстав у відповідача для внесення змін до актового запису не було.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 16 січня 2017 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 3.1.1