Справа № 815/375/17
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/375/17
У Х В А Л А

20 січня 2017 року м. Одеса Суддя Одеського окружного адміністративного суду Потоцька Н.В. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Комісії з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу, зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного суду надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Комісії з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, в якому позивачка просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ ДПтС України в Одеській області № 02 о/с від 04.01.2016 року та зобовязати комісію з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області видати новий наказ відповідно до вимог діючого законодавства;

- зобовязати комісію з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області виплатити позивачу належну одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби за віком в розмірі 50% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік та за весь період прострочення.

Також, позивачка просить суд визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити пропущений строк, з огляду на те, що протягом всього часу позивачка намагалась вирішити питання у досудовому порядку, проте на подані нею запити відповіді не надавалися, дане питання у позасудовому порядку не надалось можливим врегулювати.

Крім того, про факт зміни наказу про звільнення, позивачка дізналась з інформації наданою за запитами до ДПтС України.

Дослідивши подані матеріали суддею встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Виходячи з рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом як принципу здійснення правосуддя в адміністративних судах (п.3 ст. 7 КАС України), правила ст. 99 КАС України поширюються і на звернення до адміністративного суду особи з позовом у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить: визнати незаконним та скасувати наказ ДПтС України в Одеській області № 02 о/с від 04.01.2016 року та зобовязати комісію з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області видати новий наказ відповідно до вимог діючого законодавства;

- зобовязати комісію з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області виплатити позивачу належну одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби за віком в розмірі 50% грошового забезпечення за кожний повний календарний рік та за весь період прострочення.

В адміністративному позові позивачка зазначає, що з листа ДПтС України за № 4/3-2301-16/Т-1564 від 29.04.2016 року, який отримала у травні 2016 року, їй стало відомо про те, що 25% грошового забезпечення було виплачено у звязку із винесенням наказу управління ДПтС України в Одеській області № 02 о/с від 04.01.2016 року, яким було внесено зміни до п.2.1. та п.2.2 наказу ДПтС України в Одеській області № 103 о/с від 24.12.2015 року, згідно якого ОСОБА_1 звільнено за п. 7 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) а не за п. 64 «а» (за віком) згідно Положення про проходження служби і як наслідок виплачено грошової допомоги 25%.

Аналіз доданих до адміністративного позову документів свідчить про те, що підстави для звернення до адміністративного суду виникли у травні 2016 року, оскільки позивачка сама вказує на цей факт у адміністративному позові.

З адміністративним позовом позивачка звернулась17.01.2017 року.

Строк звернення до суду обчислюється, за загальним правилом, з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналась про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Вказана правова позиція висловлена ВСУ у справі № 6-2469цс16.

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обовязкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та повязані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

В свою чергу суддя критично ставиться до доводу позивача, щодо намагання позасудового врегулювання спору, оскільки по перше: позивачем не надано доказів, які б вказували на вчинення дій щодо оскарження рішення (наказу управління ДПтС України в Одеській області № 02 о/с від 04.01.2016 року) на протиправність якого вказує позивачка у поданому адміністративному позові.

По друге: якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Крім того, невирішення питання про можливість застосування строків звернення до суду може свідчити про порушення права на справедливий суд, закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Кажучі про принцип рівності сторін, Суд указує, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невігідне становищестосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 р. № 3932/02, § 22).

Відповідно до прецендентного права Суду, рішення судів і трибуналів повинні бути належним чином мотивовані. Ступінь цього обовязку може варіюватися залежно від характеру рішення, що повинно бути визначено у світлі конкретних обставин справи (справа "ОСОБА_2 проти Іспанії" § 26).

Вказані принципи допомогають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно повязано з іх реалізацією.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови".

У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпритації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов'язком для країн, які підписали Конвенцію.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно повязано з реалізацією права на справедливий суд.

Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Це питання регулюється національним законодавством, тлумачиться Верховним Судом України (справа № 6-239цс14 від 04.02.2015 р., справа № 6-738цс15 від 24.06.2015 р. та інші) та вказаними рішеннями Європейського Суду з прав людини.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача і залишити адміністративний позов без розгляду, у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 133, 160, 165 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу, зобовязання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Потоцька Н.В.