Справа № 806/2452/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м.Житомир справа № 806/2452/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Грабський А.В., Алексюк Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Крилова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання незаконними та скасування протоколу №15 від 23.03.2016 р. і наказу №81-ОС від 22.04.2016 р., поновлення на посаді,

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просить:

- визнати незаконними та скасувати рішення атестаційної комісії, оформлене протоколом №15 від 23 березня 2016 року та наказ начальника Житомирського прикордонного загону №81-ОС від 22 квітня 2016 року про звільнення в запас;

- поновити на військовій службі на посаді начальника групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Лучанки" ІІІ категорії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходив військову службу в Державній прикордонній службі. Відповідно до наказу Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби від 22.04.2016 №81-ОС позивача було звільнено зі служби в запас за п. "и" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). Однак, вважає, що підставою його звільнення став конфлікт із керівництвом з приводу залишення ОСОБА_1 на службі в Овруцькому районі через сімейні обставини, а тому, на думку позивача, його звільнено протиправно.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в Північному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України.

Відповідно до Наказу по особовому складу від 26 січня 2016 року №13-ОС начальника Житомирського прикордонного загону підполковника ОСОБА_2 старшого прапорщика ОСОБА_1 було звільнено з посади інспектора прикордонної служби І категорії кулеметника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " І категорії та призначено інспектором прикордонної служби І категорії начальником групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Лучанки" ІІІ категорії. Підставою для винесення зазначеного наказу було рішення атестаційної комісії (протокол №6 від 21.01.2015) (а.с.6).

Як вбачається із висновку атестаційної комісії, викладеного у аркуші бесіди від 23.03.2016, враховуючи притягнення військовослужбовця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності двічі протягом 12 місяців, відповідно до ст.ст.36,284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України прийнято рішення про дострокове припинення (розірвання) контракту з ініціативи командування, у зв`язку з чим військовослужбовця ОСОБА_1 було попереджено про звільнення зі служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту (а.с.5).

Наказом №81-ОС від 22.04.2016 старшого прапорщика ОСОБА_1 було звільнено в запас згідно пункту "и" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) без права носіння військової форми (а.с.7). Підставою наказу було подання до звільнення, рішення атестаційної комісії (протокол від 23.03.2016 №15).

На підставі вищевказаного наказу, 15 серпня 2016 року наказом №180-ОС позивача виключено із списків особового складу Північного регіонального управлінні Державної прикордонної служби України із позбавленням всіх видив забезпечення.

Вважаючи наказ №81-ОС від 22.04.2016 та рішення атестаційної комісії, оформлене протоколом № 15 від 23.03.2016, протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряються, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби, зокрема, військовослужбовці, які проходять строкову військову службу або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, особи рядового складу, які проходять військову службу за контрактом, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну або повну загальну середню освіту, військовозобов`язані, резервісти, які не мають військових звань офіцерського складу, та жінки з відповідною освітою та спеціальною підготовкою віком від 18 до 40 років - на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.

Статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" передбачені підстави звільнення з військової служби.

Так, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється, зокрема, у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби.

Відповідно до п."б" ч.2 цієї статті звільнення зі служби проводиться військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Відповідно до пункту "и" частини 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина 8 статті 26 Закону № 2232-XII).

Крім того, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551- XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно преамбули Дисциплінарного статуту усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 83 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 51 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на сержантів (старшин) строкової військової служби за контрактом можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; е) пониження в посаді; є) пониження у військовому званні на один ступінь; ж) пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду; з) позбавлення сержантського (старшинського) звання; и) звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Статтею 59 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що командир полку має право: а) робити зауваження, оголошувати догану та сувору догану; б) позбавляти рядових (матросів), сержантів (старшин) строкової військової служби чергового звільнення з розташування військової частини чи корабля на берег; в) призначати рядових (матросів) поза чергою в наряд на роботу - до 5 нарядів; д) позбавляти військового звання старший солдат (старший матрос); е) понижувати в посаді сержантів (старшин); є) понижувати у військовому званні на один ступінь від старшого сержанта (головного старшини) та нижче, в тому числі із переведенням на нижчу посаду; ж) звільняти з військової служби за контрактом рядових (матросів), сержантів (старшин) за службовою невідповідністю.

Згідно зі ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк відповідно до п. 88 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до пункту 284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.

Судом встановлено, що протягом року позивача було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме відповідно до наказів начальника Житомирського прикордонного загону: від 12.01.16 №4-КП ОСОБА_1 за порушення порядку звернення військовослужбовців із службових чи особистих питань було притягнуто до відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "догана" та від 12.02.16 №118-аг за особисті незадовільні показники в професійній підготовці позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "догана"(а.с.50-54). Вказані накази слугували підставою для звільнення даного військовослужбовця зі служби в запас.

Як вбачається із заперечень відповідача та не спростовується позивачем, зазначені накази не оскаржувались ОСОБА_1 та на даний час є чинними.

Відповідно до п. 36 вищевказаного Положення про дострокове припинення (розірвання) контракту з ініціативи командування військовослужбовець письмово попереджається начальником органу Держприкордонслужби, в якому він проходить військову службу за контрактом, не пізніше ніж за два місяці до видання наказу про його виключення зі списків особо складу цього органу.

23.03.2016 позивача було попереджено під підпис про дострокове розірвання контракту та звільнення зі служби, про що ним було проставлено особистий підпис (а.с.54). 15 серпня 2016 року, ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу відповідно до наказу №180-ОС (а.с.8), тобто по проходженню більше двох місяців з дня попередження.

Отже, під час судового розгляду справи встановлено, що позивача було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності, що є законодавчо передбаченою підставою для звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для скасування рішення атестаційної комісії, оформлене протоколом №15 від 23.03.2016 та наказу начальника Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України №81-ОС від 22.04.2016 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, а тому відмовляє у позові в цій частині.

Позовна вимога щодо поновлення ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Лучанки" ІІІ категорії є похідною та також не підлягає задоволенню.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що підставою його звільнення був конфлікт з керівництвом, оскільки дані обставини мають досліджуватись при наданні оцінки наказам про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 12.01.16 №4-КП та від 12.02.16 №118-аг у разі оскарження їх в судовому порядку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність свого рішення щодо звільнення позивача зі служби за п. "и" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем), а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 20 січня 2017 р.