Справа № 822/1355/16
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 січня 2017 року м. Київ К/800/29953/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії. Просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не проведення індексації заробітної плати за період роботи з 1 січня 2013 року по 31 березня 2016 року; зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату індексації заробітної плати за період роботи з 1 січня 2013 року по 31 березня 2016 року; зобов'язати провести нарахування та виплату компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 1 січня 2013 року по 31 березня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що бездіяльністю відповідача порушено її права та законні інтереси, у зв'язку з чим просила про задоволення позову.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України щодо не проведення індексації заробітної плати ОСОБА_1 у спірний період. Зобов'язано відповідача провести нарахування та виплату індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 4 листопада 2016 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю скарги вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України та у зв'язку з пропуском строку подачі касаційної скарги, встановленого статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржникові у тридцятиденний строк з дня отримання копії вказаної ухвали запропоновано усунути зазначені недоліки скарги та роз'яснено, що у випадку їх невиконання у відкритті касаційного провадження буде відмовлено, а касаційну скаргу буде повернуто.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали до Вищого адміністративного суду України надійшла заява скаржника, зареєстрована в канцелярії суду 28листопада 2016 року, якою недоліки касаційної скарги усунуто.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач, здійснюючи нарахування і виплату позивачу її заробітної плати у спірний період діяв всупереч вимог законодавства, якими врегульовано питання індексації такої.

Як встановлено судами, що наказом Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції №52-о від 28 березня 2016 року позивача звільнено з посади головного державного ревізора-інспектора відділу контролювання декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб у зв'язку із скороченням штатної чисельності, на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю.

Позивач 6 квітня 2016 року звернулась до відповідача з заявою про проведення нарахування та виплату індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період роботи з 1 січня 2013 року по 31 березня 2016 року включно.

Листом від 5 травня 2016 року №3813/м/22-09-05-047 позивача повідомлено, що індексація за вказаний період роботи їй не нараховувалась та не виплачувалась в зв'язку з проведенням реорганізації та постійними змінами базового місяця.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №2017-ІІІ від 5 жовтня 2000 року, індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

За змістом частини 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 встановлено, що об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 229 від 20 березня 2013 року «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів», Кам'янець-Подільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області реорганізовано шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Міністерства доходів і зборів територіальні органи Державної податкової служби та Державної митної служби згідно з додатком 2.

Пунктом 3 зазначено, що територіальні органи Міністерства доходів і зборів є правонаступниками територіальних органів Державної податкової служби та Державної митної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України №311 від 6 серпня 2014 року Кам'янець-Подільську ОДПІ Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області реорганізовано шляхом приєднання до Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Відповідно до частини 3 статті 36 Кодексу законів про працю України, при реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) установи (організації) дія трудового договору працівника триває і сума індексації зберігається.

Оскільки сума індексації у спірний період позивачу не нараховувалася та не виплачувалась то, відповідно до пункту 4 Порядку проведення індексації грошових коштів доходів населення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства, а отже відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити компенсації зв'язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Такі висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Мойсюк