Справа № 821/1929/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1929/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Юдіна В.В.

представника третьої особи - Пастушенка Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ "Дельта Банк" про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення № від 15.06.2016 р., рішення № 389 від 21.07.2016 р., -

встановив:

08 грудня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, ОДПІ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ "Дельта Банк" (далі - третя особа, Банк) з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення № від 15.06.2016 р., рішення № 389 від 21.07.2016 р., а саме:

- скасувати рішення про опис майна у податкову заставу за № 389 від 21 липня 2016 року;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.06.2016 року за № на загальну суму 101149,11 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що в лютому 2014 року ним у Херсонському відділенні ПАТ «Дельта Банк» отримано повідомлення про анулювання (прощення) частини боргу за кредитним договором, з якого встановлено наступне. На підставі рішення кредитного комітету Банку №7/40-2 від 30.01.2014 року та у відповідності до пп. «д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України третьою особою прийнято рішення щодо анулювання (прощення) частини боргу за кредитним договором укладеним між Банком та позивачем за №0 від 28 грудня 2007 року, відповідно до рішення сума прощення становить 492391,05 грн. Повідомлення про прощення частини боргу Банк направив на адресу податкового органу, який використав дану інформацію для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_4 За результатами перевірки складено акт №311/21-03-13-05/НОМЕР_2 від 20.04.2016 року, на підставі висновків акту перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № від 15.06.2016 року, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 101149,11 грн. В подальшому прийнято рішення заступника начальника ОДПІ №389 від 21.07.2016 року про опис майна позивача у податкову заставу, на підставі даного рішення відповідач склав акт опису майна №497/12-03-17-02-12 від 22.07.2016 року. Позивач вважає, що при визначенні грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб відповідач порушив вимоги п.167.1 ст.167 та п.176.1 ст.176 ПК України, оскільки таке нарахування відбулось на загальну сум прощеного кредиту однак в неї окремо входило тіло кредиту, пеня та проценти. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправними та скасування Рішення "Про опис майна у податкову заставу" №389 від 21 липня 2016 року та податкового повідомлення - рішення № від 15.06.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях на адміністративний позов від 11 січня 2017 року та на висновки акта перевірки №311/21-03-13-05/НОМЕР_2 від 20.04.2016 року, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях на позов від 21 грудня 2016 року, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі наказу ОДПІ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2)» від 01.04.2016 р. № 231 посадовою особою відповідача у період з 11.04.2016 р. по 13.04.2016 р. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_4 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого кредитором, за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт від 20.04.2016 року №311/21-03-13-05/НОМЕР_2.

У висновках акту перевірки зазначено, що встановлено порушення:

1. пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України - платником податку не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 492391,10 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 80783,29 грн.;

2. п.49.1, п.49.2, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.177.5 ст.177 ПК України - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік.

Висновок контролюючого органу про не оподаткування доходу, отриманого позивачем від ПАТ "Дельта Банк" у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу, ґрунтуються на тому, що анулювання (прощення) кредитором боргу за його самостійним рішенням є додатковим благом у розумінні пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, що включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків з якого утримується та перераховується до бюджету податок з доходів фізичних осіб. У зв'язку з цим ОДПІ вважає, що ОСОБА_4 зобов'язаний був нарахувати податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та подати декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.06.2016 р. № про збільшення суми грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на 101149,11 грн., з яких за основним платежем на 80783,29 грн., за штрафними санкціями на 20365,82 грн.

В подальшому, через несплату позивачем визначених податковим повідомленням-рішенням грошових зобов'язань, заступником начальника ОДПІ прийнято рішення про опис майна в податкову заставу №389 від 21 липня 2016 року.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та, як наслідок правомірності спірного рішення про опис майна у податкову заставу суд виходить з наступних приписів законодавства та встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Приписами пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Положеннями пп. 78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України, які вказані як підстави проведення перевірки ОСОБА_4, визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється в разі, якщо: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансферного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п.78.4 ст.78 ПК України).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені ст.79 ПК України.

Згідно п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає право посадовим особам контролюючого органу розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 та ст.79 ПК України начальником Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області винесено наказ від 01.04.2016 р. № 231 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_2)", а заступником начальника Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області - повідомлення від 01.04.2016 р. № 193/21-03-17-03 про проведення у приміщенні Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області з 11.04.2016 р. документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_4 з питань отримання доходу (додаткового блага) у вигляді суми боргу, анульованого кредитором, за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС.

Наказ про проведення перевірки від 01.04.2016 р. № 231 та повідомлення від 01.04.2016 р. № 193/21-03-17-03 про проведення перевірки направлено ОСОБА_4 06.04.2016 р. поштовим відправленням №716 та повернулися до Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області 19.05.2016 р. з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

З викладеного слідує, що наказ та повідомлення про проведення перевірки на момент проведення перевірки не були вручені та не були отримані позивачем. Поштове відправлення повернулося до відповідача 19.05.2016 р., тобто після того, як було проведено перевірку та складено акт документальної позапланової невиїзної перевірки.

Таким чином, ОСОБА_4, у порушення вимог пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України, був позбавлений права бути присутнім під час проведення перевірки та надавати пояснення і документи з питань укладення кредитного договору, виникнення заборгованості і списання боргу за кредитним договором. При цьому суд зазначає, що встановлення цих обставин має вирішальне значення для встановлення наявності підстав для нарахування грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб.

Не ознайомлення позивача до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з наказом про її проведення, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки, є грубим порушенням вимог п.79.2 ст.79 ПК України.

Невиконання відповідачем вимог п.79.2 ст.79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Дана правова позиція узгоджується з практикою Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалах від 07.04.2014 р. по справі № К/800/37822/13, від 15.06.2015 р. по справі № К/800/53198/13, від 17.12.2015 р. № К/800/40005/15, а правовий висновок з цього питання сформульований Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 р. по справі № 21-425а14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_4 та, відповідно, застосовує наслідки у вигляді визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.06.2016 р. № .

Враховуючи, що рішення "Про опис майна у податкову заставу" №389 від 21.07.2016 року є наслідком несплати грошових зобов'язань, визначених саме податковим повідомленням-рішенням від 15.06.2016 р. № протиправність якого вже встановлено судом, скасуванню підлягає і рішення "Про опис майна у податкову заставу" №389 від 21 липня 2016 року.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстав для висновку про неправомірність дій Херсонської ОДПІ.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 11 січня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ "Дельта Банк" про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення № від 15.06.2016 р., рішення № 389 від 21.07.2016 р. - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення рішення Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області № від 15.06.2016 року, яким ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 101149 грн. 11 коп.

Скасувати рішення про опис майна у податкову заставу № 389 від 21 липня 2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1653 грн. 63 коп., шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 13 січня 2017 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8.3.2.