Справа № 816/2359/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/2359/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Дуки О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_4 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2016 року ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі - відповідач, Шевченківський ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області), третя особа: ОСОБА_4 про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 04.10.2016 № 48258672.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що у постанові про відкриття виконавчого провадження № 48258672 від 27.07.2015, з виконання виконавчого напису нотаріуса від 24.07.2015 № 1685, державний виконавець встановив строк для самостійного виконання виконавчого напису до 29.07.2015. Позивач виконала виконавчий документ, сплативши стягувачу борг в повному обсязі 28.07.2015, у зв'язку із чим відповідно до статтей 25, 27, 28 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця не було підстав для винесення 06.10.2016 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, у письмових поясненнях просив провести розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позву не заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченком А.В. 24.07.2015 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 660645 грн /а.с. 35/.

Постановою головного державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 27.07.2015 відкрито виконавче провадження № 48258672 з виконання виконавчого напису нотаріуса від 24.07.2015 № 1685 та надано боржнику строк для самостійного виконання до 29.07.2015 /а.с. 36/.

15.06.2016 постановою державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Семено М.В. про повернення виконавчого документу стягувачеві виконавчий документ повернуто стягувачу, у зв'язку із отриманням письмової заяви про повернення виконавчого документа без примусового виконання /а.с. 50/.

При перевірці матеріалів виконавчого провадження ВП № 48258672 начальником Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області прийнято постанову від 03.10.2016, якою визнано дії державного виконавця Семено М.В. по виконанню виконавчого провадження ВП № 48258672 такими, що вчинені з порушенням вимог частини 1 статті 28, частини 5 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» щодо не винесення постанов та не стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій /а.с. 51-52/.

Постановою начальника Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області про скасування процесуального документу від 04.10.2016 скасовано документ «Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (п. 1 ч. 1 ст. 47)» від 15.06.2016, що видав державний виконавець Семено М.В. при примусовому виконанні виконавчого напису від 24.07.2015 № 1685 /а.с. 53/.

Головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Корецькою О.М. 04.10.2016 у ВП № 48258672 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві /а.с. 54/ та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у ВП № 48258672, якою з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 66064,50 грн /а.с. 55/.

Позивач не погодився із постановою про стягнення з боржника виконавчого збору та оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

На момент виникнення та реалізації спірних відносин умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягали примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку було визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 названого Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2015 ВП № 48258672 державним виконавцем надано боржнику строк для самостійного виконання до 29.07.2015 /а.с. 36/.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.07.2015 ОСОБА_3 повернуто стягувачу борг в сумі 660645 грн, що підтверджується розпискою ОСОБА_4 про одержання коштів /а.с.10/.

У письмових поясненнях ОСОБА_4 підтвердив отримання 28.07.2015 від ОСОБА_3 коштів в сумі 660645 грн в рахунок погашення боргу за виконавчим написом нотаріуса від 24.07.2015 № 1685 /а.с. 59-60/ та повідомив, що своєчасно не подав державному виконавцю заяву про повернення виконавчого документа без виконання.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

При цьому, відповідно до частини шостої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: є письмова заява стягувача.

Із матеріалів справи та пояснень представників сторін судом встановлено, що у зв'язку із надходження до відділу заяви стягувача від 15.06.2016 про повернення виконавчого документа без виконання та ненаданням боржником у строк для самостійного виконання документального підтвердження повного виконання рішення, державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 %, з подальшим відкриттям виконавчого провадження за вказаною постановою.

Судом встановлено та не заперечується ОСОБА_3, що нею як боржником у ВП № 48258672 не виконано вимоги статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» та не надано державному виконавцю документального підтвердження повного виконання рішення, а стягувачем своєчасно не подано заяву про повернення виконавчого документа без виконання.

Таким чином, на момент прийняття постанови про стягнення виконавчого збору у державного виконавця не було доказів сплати боржником боргу у строк наданий для самостійного виконання рішення.

Проте, суд зазначає, що фактично боржником виконавчий напис виконано своєчасно (28.07.2015) до закінчення строку, наданого державним виконавцем для самостійного виконання (29.07.2015).

Верховний Суд України у постановах від 28.01.2015 у справі №3-217гс14 та від 06.07.2015 у справі №6-785цс15 вказав, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

В силу положень абзацу другого частини першої статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд враховує, що матеріали адміністративної справи не містять доказів вчинення державним виконавцем дій щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 24.07.2015 № 1685.

Представником відповідача відповідних доказів суду не надано.

У постанові від 04.10.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору державним виконавцем не зазначено, які конкретно дії ним вжиті для примусового виконання виконавчого документа.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень частини другої статті 11 та частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 04.10.2016 ВП № 48258672 з ОСОБА_3, винесену державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_4 про скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 04.10.2016 ВП № 48258672 з ОСОБА_3, винесену державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області () на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 660,65 грн (шістсот шістдесят гривень шістдесят п'ять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 16 січня 2017 року.

Суддя Л.О. Єресько