Справа № 498/1357/16-а
Суддя: Меєчко О. М.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 498/1357/16-а
Провадження № 2-а/517/1/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Меєчка О.М.,

за участю секретаря Мельниченко Ю.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, -

встановив:

20 грудня 2016 року до Фрунзівського районного суду Одеської області з Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Ухвалою судді Фрунзівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року прийнято до свого провадження дану адміністративну справу.

Третя особа ОСОБА_4 через канцелярію суду надав клопотання про закриття провадження у справі у звязку неналежністю розгляду даної справи в порядку КАС України, оскільки такий спір має ознаки приватно - правового, а тому повинен розглядатись у порядку цивільного судочинства. В судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечували проти поданого клопотання.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання третьої особи підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах 16 грудня 2015 року розглянув справу № 6-2510 цс15, предметом якої був спір про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки та витребування цієї земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

У справі, що розглядається на підставі рішення Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 12 жовтня 2012 року № 521-УІ громадянину ОСОБА_4 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 248610, площею 0, 1407 га, яка розташована за адресою: вул. Садова, 18, смт. Велика Михайлівка Великомихайлівський район Одеська область.

16 травня 2013 року позивачем отримано рішення Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області № 676-УІ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул. Садова, 20, смт. Велика Михайлівка Великомихайлівський район Одеська область та в подальшому укладено договір з ДП «Центр Державного земельного кадастру» про виконання землевпорядних робіт. 02 вересня 2014 року зазначеним підприємством позивачу було відмовлено у виконанні робіт по розробленню проекту землеустрою через суперечності (накладення земельних ділянок одна на одну) з суміжним землевласником ОСОБА_4

Таким чином, предметом спору у цій справі є право власності на земельну ділянку, яка була надана третій особі ОСОБА_4 спірним рішенням Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 12 жовтня 2012 року № 521-УІ засвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 248610. Позивач також претендує на зазначену земельну ділянку. Тобто між цими особами існує спір про право, що у свою чергу, виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин враховуючи вищезазначений правовий висновок ВСУ цей спір має не публічний, а приватно - правовий характер, та його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, враховуючи те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, зокрема, цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції (дана правова позиція висловлена постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року в справі № 21-493а14, від 16 грудня 2014 року в справі № 21-544а14, від 17 лютого 2015 року в справі № 21-551а14, від 24 лютого 2015 року в справі № 21-34а15).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі з підстав неналежності її розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 2, 17, 157 КАС України, -

постановив:

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку закрити.

Розяснити ОСОБА_1 право на звернення в суд у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: