Справа № 208/3208/16-а (2-а/208/115/16)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2017 рокусправа № 208/3208/16-а провадження №2-а/208/115/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року по справі №208/3208/16-а (провадження №2-а/208/115/16) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративними позовами від 31.03.2016р., 07.04.2016р., 23.05.2016р., в яких просив зобов'язати Міністерство соціальної політики України вчинити дії, направлені на збільшення розміру призначеної йому пенсії до рівня прожиткового мінімуму, затвердженого законом, а також просив стягнути моральну шкоду.

Ухвалами Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 26 травня 2016 року та від 30 червня 2016 року адміністративні позови об'єднані в одне провадження з огляду на те, що вони мають один предмет спору та пред'явлені до одного й того ж відповідача.

Крім цього, враховуючи предмет спору, ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 26 травня 2016 року в якості співвідповідача залучено до участі у справі Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Суть пред'явлених ОСОБА_1 позовів полягає у тому, що починаючи з 01.09.2015р. розмір призначеної та виплачуваної йому пенсії є меншим за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом, що не відповідає положенням статті 46 Конституції України.

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 12 серпня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Постанова суду фактично мотивована тим, що органом Пенсійного фонду України правомірно, з урахуванням положень чинного законодавства, визначено розмір призначеної позивачу пенсії, який становить 949,0грн.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. В апеляційній скарзі позивач вказує на незаконність ухваленого судом рішення з огляду на невідповідність висновків суду першої інстанції положенням ст..46 Конституції України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Дніпродзержинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 26.02.2014р. отримує пенсію за віком по Списку №1 відповідно до п.«а» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розмір пенсії, з урахуванням державної адресної допомоги, передбаченої постановою КМУ від 26.03.2008р. №265, становить 949,0грн.

Такий розмір пенсії відповідав розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що був встановлений законом до 01.09.2015р.

Законом України від 17.09.2015р. №704 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01.09.2015р. збільшено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (із 949грн. до 1074грн).

Із зміною розміру прожиткового мінімуму розмір пенсії позивача збільшено не було.

Крім цього, під час розгляду справи у суді першої інстанції розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, також було збільшено. Так, згідно ст..7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.05.2016р. становить 1130грн.

В той же час, з наданого розпорядження від 10.08.2016р. (а.с.57) вбачається, що розмір пенсії позивача залишився незмінним та становить 949,0грн.

Відповідно до ст..46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України, які є нормою прямої дії, імперативно визначено, право громадян на пенсії інші види соціальних виплат та допомоги, які є основним джерелом існування, та які б забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Застосовуючи такий фундаментальний принцип адміністративного судочинства, як принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, права людини визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про порушення прав позивача у спірних правовідносинах, оскільки розмір його пенсії, яка є єдиним джерелом його існування, починаючи з 01.09.2015р. є нижчим, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення судового рішення, яке направлено на захист прав позивача.

Визначаючи державний орган, на який має бути покладений обов'язок щодо відновлення порушеного права позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №423, Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, загальнообов'язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального діалогу, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім'ї, протидії торгівлі людьми, захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, зокрема забезпечення їх психологічної реабілітації, санаторно-курортного лікування, технічними та іншими засобами реабілітації, житлом, надання освітніх послуг, організації поховання, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, та учасників антитерористичної операції, у сфері промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно із ст..58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23.07.2014р., Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно із п.7 зазначеного Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, саме Пенсійний фонд України, який реалізує свої повноваження через утворенні територіальні органи, наділений повноваженнями щодо призначення пенсії. Отже, Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, як територіальний орган Пенсійного фонду України, є відповідальним за призначення пенсії позивачу та визначення її розміру, який би відповідав вищенаведеним положенням Конституції України, що визначають права громадянина.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обов'язок по відновленню порушених прав позивача повинен бути покладений на Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Враховуючи зміст та обсяг заявлених позивачем вимог, в частині невідповідності розміру виплачуваної пенсії, суд вважає, що необхідним та достатнім способом відновлення порушеного права є зобов'язання Дніпродзержинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 01.09.2015р. здійснити перерахунок призначеної пенсії позивачу, з урахуванням положень ст..46 Конституції України, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, та зобов'язати виплатити недоплачені суми пенсійних виплат.

Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, позивачем заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди до Міністерства соціальної політики України, але, у спірному випадку, як зазначено вище, суд дійшов висновку про те, що відповідальним за визначення розміру пенсії позивача є Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, на обліку його і знаходиться позивач, у зв'язку з чим підстав для висновку про те, що саме Міністерством соціальної політики України завдано моральної шкоди позивачу не існує.

Крім цього, як вбачається з заявлених позовів, завданою моральною шкодою позивач вважає різницю між нарахованою пенсію та фактичним прожитковим мінімумом.

Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, сам факт наявності невиплаченої різниці між нарахованою пенсію та фактичним прожитковим мінімумом не може свідчити про заподіяння особі моральної шкоди. Такі обставини свідчать лише про заподіяння особі матеріальної шкоди у вигляді недоотриманих сум пенсійних виплат. При цьому, суд враховує, що будь-якого іншого обґрунтування заподіяння моральної шкоди позивачу, заявлені позови не містять.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав в межах цієї справи для ухваленні рішення про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для його скасування з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року по справі №208/3208/16-а (провадження №2-а/208/115/16) - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Зобов'язати Дніпродзержинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 01.09.2015р. здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1, з урахуванням положень ст..46 Конституції України, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, та зобов'язати виплатити недоплачені суми пенсійних виплат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Постанову у повному обсязі складено 13.01.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк