Справа № 809/1294/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Справа № 876/8728/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації про визнання нечинним наказу,-

В С Т А Н О В И В:

28.09.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації, в якому просить визнати нечинним наказ відповідача №94-к від 05.08.2016 року «Про переведення ОСОБА_1».

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач, відповідно до норм чинного законодавства, повідомив позивача про зміну істотних умов праці - зміни умов (системи та розмірів) оплати праці, оскільки у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про державну службу» наказом начальника управління соціального захисту населення від 06.06.2016 року №25 затверджено структуру і чисельність управління соціального захисту населення Калуської РДА та у відділі виплат соціальних допомог змінено структуру та штат: замість 5 посад головних спеціалістів створено 4 посади головних спеціалістів та 1 посаду спеціаліста. При визначенні державного службовця, який мав бути переведений на нижчу посаду спеціаліста відповідачем було враховано стаж державної служби, який у позивача був найменшим в порівнянні з іншими працівниками відділу. Оскільки від позивача не надійшла заява про звільнення у зв'язку з незгодою на переведення чи заява про згоду на переведення, вона відповідно до ч.4 ст.43 Закону України «Про державну службу» вважалась такою, що погодилась на переведення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідністю висновків суду матеріалам справи, ОСОБА_1 оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржуваним наказом її було переведено на нижчу посаду згідно ст. 41 Закону України «Про державну службу», а не змінено істотні умови праці згідно ст.43 вказаного Закону. Посилання ж суду першої інстанції на ч.1 ст.43 Закону вважає безпідставним, оскільки відповідачем не доведено тієї обставини, що з прийняттям Закону було ліквідовано чи реорганізовано управління соціального захисту населення Калуської РДА, зменшено фонд оплати праці, чи скорочено чисельність чи штат працівників. Тобто у відповідача були відсутні будь-які правові підстави визначені ч. 1 ст. 43 Закону для зміни істотних умов праці.

Апелянт стверджує, що ч.3 ст. 43 Закону визначає види зміни істотних умов праці, і Законом не передбачено такого виду зміни істотних умов праці, як переведення на нижчу посаду. Однак, їй ніхто не змінював умови оплати праці у зв'язку із зміною істотних умов праці, а зменшення заробітної плати відбулось внаслідок переведення на нижчу посаду. Те, що відповідач видаючи оскаржуваний наказ, фактично незаконне переведення на нижчу посаду оформив як зміну істотних умов праці, підтверджується тим, що обсяг її посадових обов'язків абсолютно не змінився.

Крім того, апелянт вказує на те, що вона має вищу кваліфікацію ніж інші працівники відділу соціальних допомог, а тому я мала переважне право залишитись на займаній посаді головного спеціаліста.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 відповідно до наказу управління праці та соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації Івано- Франківської області №152-к від 05.12.2007 року призначена на посаду спеціаліста І категорії відділу бухгалтерського обліку з 05.12.2007 року. 05.12.2007 року позивач прийняла присягу державного службовця. В подальшому позивача переведено на посаду провідного спеціаліста відділу виплат соціальних допомог.

Згідно штатного розпису на 2016 рік управління соціального захисту населення Калуської РДА, введеного в дію з 01.12.2015 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року №77, у відділі виплат соціальних допомог кількість штатних посад становила 6, з яких: начальник відділу - 1, головний спеціаліст з виплати допомог - 1, головний спеціаліст - 1 та провідний спеціаліст - 3.

Наказом управління соціального захисту населення №17 від 22.04.2016 року затверджено структуру і чисельність управління соціального захисту населення Калуської РДА, відповідно до якої у відділі виплат соціальних допомог кількість штатних посад становила 6, з яких: начальник відділу - 1, головний спеціаліст з виплати допомог - 1 та головний спеціаліст - 5.

Наказом №64-к від 25.04.2016 року управління соціального захисту населення Калуської РДА «Про стажування у відділі виплат соціальних допомог» ОСОБА_1, провідний спеціаліст відділу виплат соціальних допомог, зарахована на стажування на посаду головного спеціаліста відділу виплат соціальних допомог управління.

Згідно наказу №70-к від 29.04.2016 року управління соціального захисту населення Калуської РДА «Про переведення у відділі виплат соціальних допомог» ОСОБА_1, котра успішно пройшла стажування, переведена на посаду головного спеціаліста відділу виплат соціальних допомог управління, за її згодою, як таку, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

У зв'язку із набранням чинності Закону України «Про державну службу» наказом начальника управління соціального захисту населення №25 від 06.06.2016 року затверджено структуру і чисельність управління соціального захисту населення Калуської РДА та згідно штатного розпису на 2016 рік управління соціального захисту населення Калуської РДА, введеного в дію з 01.05.2016 року, у відділі виплат соціальних допомог кількість штатних посад становила 6, з яких: начальник відділу - 1, головний спеціаліст з виплати допомог - 1, головний спеціаліст - 3 та спеціаліст - 1.

05.08.2016 року управління соціального захисту населення Калуської РДА видало наказ №94-к «Про переведення ОСОБА_1», відповідно до якого ОСОБА_1, головний спеціаліст відділу виплат соціальних допомог управління, переведена на посаду спеціаліста відділу виплат соціальних допомог управління 06.08.2016 року, за її згодою.

Видання наказу стосовно переведення позивача було мотивоване тим, що відповідно до Закону України «Про державну службу» в державному органі повинні бути наявні всі посади державних службовців (спеціалістів, провідних спеціалістів, головних спеціалістів тощо), посади головного спеціаліста і спеціаліста відносяться до однієї (найнижчої) категорії посад державної служби, а з усіх працівників відділу у ОСОБА_1 був найменший стаж державної служби (а.с. 53,54).

Із матеріалів справи видно, що 06.06.2016 року ОСОБА_1, котра перебувала у відпустці по догляду за дитиною, було направлено попередження про зміну істотних умов праці, а саме: зміну умов (системи та розмірів) оплати праці у зв'язку з переведенням із посади головного спеціаліста відділу виплат соціальних допомог на посаду спеціаліста відділу виплат соціальних допомог, яке отримано позивачем 09.06.2016 року (а.с. 18-19).

20.07.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила допустити до виконання службових обов'язків з 20.07.2016 року у зв'язку із закінченням відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 5-ти річного віку.

На підставі наказу відповідача від 20.07.2016 року №92-к ОСОБА_1 приступила до виконання службових обов'язків (а.с. 39).

В силу п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну службу» посада державної служби - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов'язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону;

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

У відповідності до ч.1 ст.41 Закону України «Про державну службу» державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Частиною 2 ст.41 Закону України «Про державну службу» переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

В силу ч.3 ст.41 Закону України «Про державну службу» не допускається переведення в іншу місцевість державного службовця - вагітної жінки або особи, яка є єдиним опікуном дитини віком до 14 років, а також державного службовця, який у встановленому законодавством порядку визнаний інвалідом. Не допускається таке переведення також у разі виникнення у державного службовця особливо важливих особистих або сімейних обставин.

Частинами 4, 5 ст.41 Закону України «Про державну службу» встановлено, що у разі переведення державного службовця на іншу посаду йому виплачується заробітна плата, що відповідає посаді, на яку його переведено. Переведення не повинно бути прихованим покаранням.

У відповідності до ч.1 ст.43 Закону України «Про державну службу» підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці Державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Частиною 2 ст.43 Закону України «Про державну службу» визначено, що не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не пов'язана із зміною функцій державного органу та основних посадових обов'язків.

В силу ч.3 ст.43 Закону України «Про державну службу» зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов'язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Частиною 4 ст.43 Закону України «Про державну службу» встановлено, що про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати. У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби. Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Згідно ч.5 ст.43 Закону України «Про державну службу» у разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

Із матеріалів справи видно, що відповідач відповідно до наведених норм повідомив позивача про зміну істотних умов праці - зміни умов (системи та розмірів) оплати праці, оскільки у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про державну службу» наказом начальника управління соціального захисту населення №25 від 06.06.2016 року затверджено структуру і чисельність управління соціального захисту населення Калуської РДА та у відділі виплат соціальних допомог змінено структуру та штат: замість 5 посад головних спеціалістів створено 4 посади головних спеціалістів та 1 посаду спеціаліста.

При визначенні державного службовця, який мав бути переведений на нижчу посаду спеціаліста відповідачем було враховано стаж державної служби, який у позивача був найменшим в порівнянні з іншими працівниками відділу, що підтверджується витягом з наказу управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації №78-к від 12.05.2016 року «Про стаж державної служби».

В матеріалах справи відсутні будь-які докази подання ОСОБА_1 заяви про звільнення у зв'язку з незгодою на переведення чи заява про згоду на переведення.

Таким чином, позивач відповідно до ч.4 ст.43 Закону України «Про державну службу» вважалась такою, що погодилась на переведення.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку, що управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації при винесенні наказу №94-к від 05.08.2016 року «Про переведення ОСОБА_1» діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, в зв'язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації про визнання нечинним вказаного наказу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у справі №809/1294/16 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації про визнання нечинним наказу - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 17.01.2017 року.