Справа № 810/2339/16
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2339/16 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Мамчура Я.С.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області та Рокитнянського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, за участю третьої особи - Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати неправомірними дії Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Київській області про надання довідки про грошове забезпечення на роботах в 3-й зоні небезпеки м. Прип'ять 14 травня 1986 року та 2-й зоні небезпеки м. Чорнобиль 13 травня 1986 року, 30 травня 1986 року - 12 травня 1986 року від 29 квітня 2016 року без урахування виплат в п'яти - чотирикратному розмірах без подвійного окладу у вихідні дні (їх чотири) та 15% надбавки в зоні радіаційного забруднення;

- зобов'язати ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Київській області провести розрахунок грошового забезпечення старшому оперуповноваженому БХСС Рокитнянського РОВД старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 з урахуванням вимог постанови Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, розпорядження Ради міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-РС «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати», розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-1 РС, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Листа Мінпраці, МінЧорнобиля та Міністерства соціальної політики від 29 жовтня 1992 року № 09-3751/1032/31-412/308, Листа Міністерства соціальної політики від 09 червня 1995 року № 224/8.13;

- зобов'язати ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Київській області надати ОСОБА_2 довідку про його перераховане грошове забезпечення з урахуванням вимог, передбачених постановою Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок №207-7 від 10 червня 1986 року, розпорядження Ради міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-РС «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати», розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-1 РС, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Листа Мінпраці, МінЧорнобиля та Міністерства соціальної політики від 29 жовтня 1992 року № 09-3751/1032/31-412/308, Листа Міністерства соціальної політики від 09 червня 1995 року № 224/8.13 за роботу в третій зоні небезпеки м. Прип'ять за період з 13-14 травня 1986 року та другій зоні небезпеки з 30 травня по 12 червня 1986 року з урахуванням п'яти - чотирикратної надбавки, двократний розрахунок за роботу у вихідні дні (31 травня, 01 червня, 07 червня та 08 червня 1986 року) та 15 % надбавки за роботу в зоні радіоактивного забруднення.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що довідка про грошове забезпечення містить недостовірні дані.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обставини, на які посилається позивач, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що згідно маршрутного листа ГУ МВС України у Київській області від 21 лютого 2012 року № 15/Ш-494 ОСОБА_2 приймав участь у заходах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та перебував у зоні відчуження: 13 травня 1986 року - у м. Чорнобиль, 14 травня 1986 року - у м. Прип'ять, у період з 30 травня по 12 червня 1986 року - у м. Чорнобиль.

Рокитнянський районний відділ ГУ МВС України в Київській області видав ОСОБА_2 довідку № 1697/109/1011/2-16 від 29 квітня 2016 року про заробітну плату за роботу в зоні відчуження.

Позивач вважає, що у зазначеній довідці невірно відображений розмір заробітної плати, на яку він мав право відповідно до законодавства, що діяло у 1986 році. У зв'язку з цим ОСОБА_2 26 березня 2016 року звернувся до ГУ МВС України в Київській області із заявою, у якій просив провести розрахунок його грошового забезпечення, як колишнього старшого лейтенанта міліції, старшого оперуповноваженого БХСС Рокитнянського РОВД по обслуговуванню 30-ти кілометрової зони ЧАЕС з урахуванням вимог постанови Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, розпорядження Ради міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-РС «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати», розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року №1031-1 РС, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Листа Мінпраці, МінЧорнобиля та Міністерства соціальної політики від 29 жовтня 1992 року №09-3751/1032/31-412/308, Листа Міністерства соціальної політики від 09 червня 1995 року №224/8.13. Також позивач просив надати довідку про перераховане грошове забезпечення з урахуванням вимог, передбачених вказаними актами, за роботу в третій зоні небезпеки м. Прип'ять за період з 13-14 травня 1986 року та другій зоні небезпеки з 30 травня по 12 червня 1986 року з урахуванням п'яти - чотирикратної надбавки, двократний розрахунок за роботу у вихідні дні (31 травня, 01 червня, 07 червня та 08 червня 1986 року) та 15 % надбавки за роботу в зоні радіоактивного забруднення.

У адміністративному позові ОСОБА_2 зазначено, що листом від 29 квітня 2016 року ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Київській області повідомила про те, що при проведенні розрахунків грошового утримання була застосована кратність 3-4 за перебування у другій та третій зонах небезпеки. Також позивача було повідомлено про те, що нарахування доплати у розмірі 15 % за роботу в зоні радіоактивного забруднення не проводилося, а робота у вихідні не обліковувалася.

Не погоджуючись із такими діями відповідачів, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок грошового забезпечення позивача, зазначений у довідці № 1697/109/1011/2-16 від 29 квітня 2016 року, проведений у повній відповідності до вимог законодавства, що діяло на час виплати грошового утримання.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначений у Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року (далі - Порядок № 1210 від 23 листопада 2011 року).

Згідно з п. 7 вказаного Порядку пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Кратність оплати праці була також встановлена постановою Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року. Відповідно до абз. 4 пп. 1 п. 1 вказаної постанови оплата праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, проводиться в чотири-, три- та двократному розмірах понад середньомісячної заробітної плати виходячи із тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Згідно з довідкою № 1697/109/1011/2-16 від 29 квітня 2016 року заробітну плату ОСОБА_2 за період роботи у треті та другій зонах небезпеки було обчислено у чотири- та трикратному розмірі, як це передбачено п. 7 Порядку № 1210 від 23 листопада 2011 року та абз. 4 пп. 1 п. 1 постановою Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року.

Позивач вважає, що відповідно до розпорядження Ради міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-РС «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» має право на обчислення заробітної плати за період роботи у треті та другій зонах небезпеки у п'яти- та чотирикратному розмірі.

Перевіряючи обґрунтованість такої вимоги ОСОБА_2 колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Положеннями абз. 3 пп. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року керівникам міністерств та відомств та їх заступникам було надано право проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки у розмірах, передбачених розпорядженням Ради міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-РС.

Вказаним розпорядженням керівникам міністерств і відомств, які приймають участь у ліквідації наслідків аварії було дозволено за погодженням із керівником урядової комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на вказаних роботах в третій зоні небезпеки у п'ятикратному розмірі порівняно із встановленими діючим законодавством нормами, у другій зоні - чотирикратному розмірі, у першій зоні - трикратному розмірі.

Вказані нормативні акти вказують на те, що оплата праці по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у третіх та другій зонах небезпеки може здійснюватися у п'яти- та чотирикратному розмірі лише у виняткових випадках та за погодженням з урядовою комісією.

У матеріалах даної справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 у порядку виключення було обчислено заробітну плату п'яти- та чотирикратному розмірі.

Відтак, вимога позивача про здійснення розрахунку грошового забезпечення за роботу в третій зоні небезпеки м. Прип'ять за період з 13-14 травня 1986 року та другій зоні небезпеки з 30 травня по 12 червня 1986 року з урахуванням п'яти - чотирикратної надбавки є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Також позивач просить здійснити розрахунок заробітної плати за роботу у вихідні дні у двократному розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року підприємствам, установим та організаціям було дозволено залучати працівників до робіт, пов'язаних із ліквідацією наслідків аварії, у вихідні і святкові дні з оплатою праці у подвійному розмірі.

Разом з тим, згідно заперечень на адміністративний позов відповідно до п. 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 778 від 23 жовтня 1973 року для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлюється ненормований робочий час. Згідно з п. 12 Положення про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ винагорода за понаднормову роботу, а також винагорода за роботу у дні відпочинку та святкові дні не виплачується, за винятком особливих випадків, передбачених наказами МВС СРСР на підставі спеціальних рішень Уряду СРСР.

Відомості про прийняття МВС СРСР наказів щодо оплати праці рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за роботу у дні відпочинку та святкові дні у матеріалах справи - відсутні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_2 про здійснення розрахунку грошового забезпечення з урахуванням оплати праці у вихідні дні у подвійному розмірі.

Крім того, ОСОБА_2 просив здійснити розрахунок грошового забезпечення з урахування 15 % надбавки за роботу в зоні радіоактивного забруднення.

Обґрунтовуючи зазначену вимогу, позивач в апеляційній скарзі зазначив, що вона передбачена розпорядженнями та іншими законами. В адміністративному позові обґрунтування вимоги про виплати зазначеної надбавки - відсутні.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що вимога ОСОБА_2 про здійснення розрахунку грошового забезпечення з урахування 15 % надбавки за роботу в зоні радіоактивного забруднення не підлягає задоволенню, як необґрунтована.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 27 вересня 2016 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам та прийнято законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

Я.С. Мамчур

Ухвала складена в повному обсязі 17 січня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С