Справа № 242/4936/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - Міронова Г. М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року справа №242/4936/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4936/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 01.11.2016 року звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області щодо виплати їй пенсії з 01 вересня 2015 року нижче прожиткового мінімуму встановленого законом; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області провести їй перерахунок пенсії за віком із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 01.09.2015 року - 1074 гривні, з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня 2016 року - 1130 гривень, з урахуванням виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої їй пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4936/16-а позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області в частині визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії за період з 01.09.2015 року по 31.05.2016 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем процесуального строку, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2017 року вищенаведена ухвала змінена в частині визначення шестимісячного строку звернення до суду.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4936/16-а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зазначає, що беручи до уваги той факт, що відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обчислюється мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу та встановивши, що страховий стаж позивача менш ніж встановлено наведеною нормою, а саме 23 роки 10 місяців 26 днів, то суд помилково прийшов до висновку, що пенсію позивачу обчислено відповідно до ст. 28 Закону, то дія ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не може застосовуватися до перерахунку пенсії позивача, розмір пенсії позивача розраховувався відповідно до ст.ст. 24, 25, 27, 40, 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області з 26.02.2013 року та отримує пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до п. «Б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 19, 21).

09.11.2015 року позивач звернулась до пенсійного органу із заявою № 3889 про перерахунок пенсії по стажу у відповідності до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 22 зворотній бік).

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області було зроблено перерахунок пенсії по стажу. Страховий стаж після перерахунку пенсії позивача склав 23 роки 10 місяців 26 днів (а.с. 22).

Підставою для звернення з адміністративним позовом до суду стало те, що розмір пенсії позивача станом на дату звернення до суду складає 949,00 грн., що є меншим від прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, з 01.05.2016 року.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову неправомірним з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон № 966) визначено, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема, осіб, які втратили працездатність.

До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку.

Згідно із ст. 2 Закону № 966 прожитковий мінімум застосовується для: встановлення розмірів мінімальної заробітної (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Згідно зі ст. 1 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальна пенсія - це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Ч. 3 ст. 28 цього ж Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Непоширення мінімального розміру пенсії за віком, встановленого вказаною правовою нормою, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, дає підстави стверджувати про наявність прогалини у законодавчому регулюванні виплат.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність у розмірі: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

За приписами ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

П. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Як вбачається з розпорядження № 165095 від 13.11.2015 року, ОСОБА_2 з 01.11.2015 року отримує пенсію у розмірі 949,00 грн., що є меншим від прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» (а.с. 22).

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів зазначає, що відповідач, виплачуючи позивачу пенсію нижче прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», діяв протиправно, а тому вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок її пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є цілком слушними.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4936/16-а - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області щодо виплати ОСОБА_2 пенсії з 01 травня 2016 року у розмірі нижче прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії відповідно до п. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, з 01 травня 2016 року з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко