Справа № 335/13901/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі: Франчук Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 представника третьої особи: ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Іванова Сергія Миколайовича, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 19.12.2016 року, в обґрунтування якого зазначив наступне. Постановою серія АР№ 748263 від 19.12. 2016 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення були допущені значні порушення закону, вважає постанову незаконною та просить суд її скасувати і закрити провадження у адміністративній справі.

Зазначає, що підставою для складення зазначеної постанови, зм твердження інспектора УПП в м. Запоріжжя Іванова С.М., виявився заїзд керованого автомобіля на «острівець безпеки», розташований перед кільцем по вул. Діагональній у м. Запоріжжя, якій мав місце 19.11.2016 року об 11 години 10 хвилин.Позивач не погодився з позицією інспектора, і заявив свої заперечення, оскільки позивач своїм заїздом, який мав вимушений характер, та не створив жодних перешкод для інших учасників дорожнього руху. Також заявив клопотання про звільнення від відповідальності через малозначність вчиненого порушення, оскільки заїзд на «острівець безпеки» не заборонений Правилами дорожнього руху, а також жодних перешкод, або незручностей для інших учасників дорожнього руху ним не створювалось. Але на своє клопотання почув категоричну відмову Зазначив, що дійсно, 19.12.2016 року близько 11 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснював рух по проїзній частини дороги вул. Діагональній та здійснив заїзд на «острівець безпеки», не створюючи жодних перешкод для водіїв інших транспортних засобів або пішоходів. Причина зупинки була вимушеною, оскільки під час руху свого автомобіля звернув увагу на те, що датчик температури двигуна став показувати аномально високу температуру силового агрегату, і вирішив зупинити автомобіль для усунення цієї несправності, яка могла призвести до виходу з ладу двигуна автомобіля. Після зупинки швидко відвідав магазин «Газовик», де працює знайомий товариш, у якого попрохав дати охолоджуючу рідину для автомобіля (антифриз), щоб залити його в охолоджуючу систему автомобіля, але повернувшись до автомобіля, побачив патрульних поліцейських, які повідомили, що позивач припустився порушення Правил дорожнього руху і склали відносно нього оскаржувану постанову.

Вважає, що у даному випадку діяв у стані крайньої необхідності, оскільки неусунення технічної несправності автомобіля могло потягти за собою більш тяжкі наслідки, які б становили загрозу безпеці руху, життю та здоров'ю яке позивача самого так й інших учасників дорожнього руху.

Сукупність викладених фактів, свідчить про незаконність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення (невиконання вимог дорожньої розмітки 1.1.), яке, по-перше є малозначним, а по-друге вчиненим у стані крайньої необхідності.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначав, що не порушував ПДР, оскільки зупинився вимушено, а також зазначав, що раніше, до нанесення дорожньої розмітки це місце було місцем паркування транспортних засобів, стоянка у цьому місці не перешкоджає руху транспортних засобів та пішоходів, а тому правопорушення є малозначним, а інспектор неповно дослідив обставини справи, просить скасувати постанову.

У судовому засіданні 05.01.2017 року поліцейський Іванов С.М. заперечував проти позову у повному обсязі, надав суду письмові пояснення, диск із фіксацією нагрудною камерою та пояснив, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, м. Позивачеві були роз'яснені його права Позивач був ознайомлений із змістом постанови у справі про адміністративне правопорушення та наданими йому правами у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП.. Враховуючи те, що інспектор безпосередньо виявив та зафіксував правопорушення, то винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. ст. 283-285 Кодексу та, згідно ст. ст. 251, 252 Кодексу, доводить винуватість позивача, просить суд, відмовити у задоволенні позову.

Крім того, зазначив, що 19.12.2016 під час несення служби по охороні громадського порядку в м. Запоріжжі, на маршруті патрулювання було візуально виявлено транспортний засіб "МАЗДА Е 2200" з д.н.з НОМЕР_2 який не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 "Вузька суцільна лінія" чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України.

Щодо зазначених у позові пояснень несправності транспортного засобу, наголошує, що під час розгляду справи будь яких пояснень Позивач з приводу несправності не зазначав, ні в усній ні в письмовій формі.

У судове засідання 19.01.2017 року відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, за згодою учасників процесу, суд визнав за можливе продовжити розгляд справи за відсутності відповідача.

У судовому засіданні представник Управління патрульної поліції національної поліції України проти позову заперечує, зазначаючи, що пояснення позивача, не відповідають дійсності і Позивач має спробу уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. Вважає, що оскаржувана позивачем постанова АР №748263 від 19.12.2016 у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП відносно позивача винесена правомірно, на законних підставах та є такою, що скасуванню не підлягає. У матеріалах справи про вказане адміністративне правопорушення, відносно нього, наявні докази скоєння цього правопорушення, які повністю підтверджують вину ОСОБА_1, та оскільки вона була винесені з дотриманням вимог ст. 7, 27, 33, 38, 222, 283, 285 КУпАП.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що є близьким другом позивача, вони раніше вдвох працювали у магазині "Газовик" і у двадцятих числах грудня 2016 року до нього звернувся позивач з прохання дати йому охолоджувальну рідину, якої у свідка не було, а тому він поїхав на ринок придбав 3 л. антифріза та передав позивачу. Також зазначив, що дійсно напроти магазину "Газовик" є візька суцільна лінія, якої раніше не було, так як розмітка з'явилася у 2016 році і раніше перед магазином усі ставили автомобілі. Свідком складання постанови він не був, однак про її складання повідомив позивач.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, відповідача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, дослідивши відеозапис наданий відповідачем, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, так як, водій ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Знання Правил дорожнього руху є обов'язковим для кожного учасника дорожнього руху. Будь-яке відхилення від положень Правил можуть призвести до дорожньо-транспортних подій нанесення збитків майну, нанесення шкоди здоров'ю. Усяка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їхніх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серія АР № 748263 від 19.12.2016 року, ОСОБА_1 19.12.2017 року о 11 годині 10 хвилин у м.Запоріжжі на перехресті вул. Південне шосе -Діагональна, керуючи транспортним засобом марки "МАZDA E 2200" д.н.з НОМЕР_2, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 "Вузька суцільна лінія", здійснив її перетин не пов'язаний з об'їздом нерухомої перешкоди, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України.

За вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень 00 копійок.

Вказані обставини підтверджуються постановою по справі про адміністративне правопорушення від 19.12.2016 року, серії АР №748263, яка відповідає вимогам ст. ст. 283-285 КУпАП, а тому являється доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.1 Правил передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил (п. 8.5.1. Правил).

У відповідності до п. 1.1 розділу 34 «;Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Також згідно розділу 34 Правил дорожнього руху визначено, що лінію 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 ст. 122).

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, наданих відеоматеріалів з записом подій, які мали місце під час оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 чітко вбачається, що позивач перетнув лінію 1.1.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що має місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Тому суд приходить до висновку, що інспектором Івановим С.М. у відповідності до ст. 280 КУпАП були з'ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і його дії вчинені у передбачені законом межах та у спосіб, а, відтак, і підстав для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, винесеної відносно ОСОБА_1, не встановлено.

Посилання позивача зазначені в позові, про те, що він здійснив вимушену зупинку, не може бути прийнята судом як докази відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки з пояснень відповідача, матеріалів адміністративної справи та оглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце.

З оглянутого відеозапису у судовому засіданні судом встановлено, що вказане відео не містить у собі даних щодо вимушеної зупинки позивача, ввімкненні сигналізації тощо. Навпаки на цьому відео зафіксовано, що Позивач не заперечує проти тих обставин, що автомобіль МАЗДА Е220 здійснив зупинку біля магазина «Газовик», повідомляє поліцейському, що зупинився, так як йому потрібно було піти до магазина «Газовик», просить інспектора обмежитися попередженням за вчинене правопорушення. Про події викладені у позовній заяві за змістом оглянутого відео Позивачем не зазначається. Жодних пояснень з приводу вимушеної зупинки для усунення несправності інспектору позивач не повідомляв, ані про аномально високу температуру силового агрегату, ані про те, що попрохав знайомого дати охолоджуючу рідину для автомобіля, щоб залити його в охолоджуючу систему автомобіля. При цьому із цього відео вбачається, як Позивач не заперечує перетин вузької суцільної лінії, при цьому просить про застосування стягнення у вигляді попередження.

Суд вважає даний доказ, а саме відеозапис, який зроблений нагрудним відеореєстратором поліцейського, належним і допустимим.

Ч. 34 ст. 283 КУпАП стосується постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване в автоматичному режимі. Але дані правопорушення зі сторони позивача було зафіксовані безпосередньо поліцейським, а відеозапис лише підтверджує, що поліцейський дійсно безпосередньо виявив правопорушення.

При винесені постанови, дії відповідача відповідають вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Тобто при накладанні стягнення відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують, оскільки санкція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 грн.

Інспектор 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Іванов С.М. , при винесені оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Відповідачем представлено як доказ правомірності рішення інспектора диск з відеофіксацією з нагрудного реєстратора останнього, яким повністю спростовано доводи позивача про неправомірність дій цього інспектора при складанні постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача, зокрема доведено, що ОСОБА_1 допустив порушення ПДР, за що інспектор ПП, притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП.

Згідно ст.272 КУоАП, свідком у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Однак, суд приходить до висновку що пояснення свідка ОСОБА_5, який був допитаний у судовому засіданні, є неналежним доказом у даному провадженні з урахуванням тих обставин, що вказана особа не є фахівцем і не підтвердила тих обставин, що дійсно мало місце поламка автомобіля та вимушена зупинка, оскільки цей свідок лише підтвердив факт придбання для позивача охолоджуючої рідини. До того ж, на оглянутому відео про вказану особу позивач інспектору не повідомляв, клопотання про допит ОСОБА_5 в якості свідка інспектору не заявляв. на відеозапису ОСОБА_5 не відображений.

Більш того, суд відноситься критично до свідчень зазначеного вище свідка та ставить їх під сумнів, оскільки він є, як пояснив свідок, близьким другом позивача та його свідчення не можуть бути об'єктивними.

Пояснення стосовно того, що не видно цієї смуги, якої раніше не було на дорозі, а також те що зупинка була вимушеною, судом оцінюється критично і спростовуються відеоматеріалами.

Жодних доказів того, що позивач звертався до технічної допомоги в матеріалах справи немає, отже, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу вимушеної зупинки керованого ним транспортного засобу через несправність такого.

При цьому, позивачем одночасно заявлено дві взаємовиключні підстави позову, а саме про малозначність вчиненого правопорушення, що є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності (ст.22 КУпАП) та про крайню необхідність (ст.17 КУпАП), яка не є адміністративним правопорушенням і є обставиною, що виключає адміністративну відповідальність.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав, всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку інспектора, що в судовому засіданні не було встановлено.

По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу, а також ч. 4ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені поліцейським в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Керуючись ст. ст. 2, 7 - 12, 70, 71, 86, 159 - 163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Іванова Сергія Миколайовича, третя особа Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Ю.В.Апаллонова