Справа № 803/1240/16
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року Справа № 876/8109/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Мельничук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до публічного акціонерного товариства «Орлея» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту активів та накладення арешту коштів на рахунках, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач Головне управління ДФС у Волинській області звернувся до суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства «Орлея», в якому просив підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна публічного акціонерного товариства «Орлея»; накласти арешт коштів на всіх рахунках, які належать публічному акціонерному товариству «Орлея».

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що 15.08.2016 року у зв'язку з відмовою платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючих органів ним прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №2.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання вимог апеляційної скарги, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2016 року ГУ ДФС у Волинській області видано наказ №774 про проведення документальної планової виїзної перевірки публічного акціонерного товариства «Орлея» за період з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року терміном 10 робочих днів з 22.07.2016 року.

Наказ та повідомлення щодо проведення планової виїзної документальної перевірки від 07.07.2016 року №00000038 надіслані публічному акціонерному товариству «Орлея» 08.07.2016 року рекомендованим листом з повідомленням №333.

Повідомлення про вручення поштового відправлення №333 повернулося до ГУ ДФС у Волинській області з відміткою про вручення 12.07.2016 року особисто ОСОБА_3

На підставі вищезгаданого наказу були виписані направлення від 11.08.2016 року №001026, №001027, №001028, №001025, №001024.

12.08.2016 року посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області здійснено виїзд за юридичною адресою публічного акціонерного товариства «Орлея»: 45607, Волинська область, с. Гірка Полонка, вул. Луцька, 10, для вручення платнику податків направлень на перевірку та проведення перевірки.

Однак, директор публічного акціонерного товариства «Орлея» ОСОБА_3 відмовилася від ознайомлення з направленнями на перевірку та допуску посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області до проведення виїзної документальної перевірки, про що складено акт від 12.08.2016 року №144/03-20-14-01/00902553.

Як вбачається із наданих ОСОБА_3 поясненнях до даного акту, вона відмовила у допуску до проведення перевірки, оскільки підприємство не було повідомлено за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки, так як не отримувало наказу та повідомлення про проведення перевірки.

У зв'язку з відмовою платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючих органів 15.08.2016 року ГУ ДФС у Волинській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №2.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Згідно із пунктом 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 ПК України, якою визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: 1) направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави для проведення перевірки, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; 2) копії наказу про проведення перевірки; 3) службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ від 07.07.2016 року №774 про проведення документальної планової виїзної перевірки та повідомлення щодо проведення перевірки від 07.07.2016 року №00000038 надіслані публічному акціонерному товариству «Орлея» 08.07.2016 року рекомендованим листом з повідомленням №333. Відповідно до зворотного боку повідомлення про вручення поштового відправлення №333 даний лист вручено 12.07.2016 року особисто ОСОБА_3

Проте згідно листів Волинської дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 22.08.2016 року №07-п/07-285 та від 28.09.2016 року №07-п/07-332, рекомендований лист з повідомленням про вручення від 08.07.2016 року №333 відповідно до пояснень листоноші ВПЗ Гірка Полонка ОСОБА_5 доставлений на публічне акціонерне товариство «Орлея» та вручений без вчинення підпису у ф.8. Відмітка у книзі ф.8 про вручення рекомендованого листа директору ОСОБА_3 була вчинена листоношею згідно з довіреністю ПАТ "Орлея", в якій зазначено, що публічне акціонерне товариство «Орлея» довіряє отримувати кореспонденцію директору ОСОБА_3 та фінансовому директору ОСОБА_6 За допущену помилку в роботі з листоноші ВПЗ Гірка Полонка ОСОБА_5 буде знято преміальну оплату за серпень 2016 року.

Крім того, відповідно до наказу директора публічного акціонерного товариства «Орлея» від 08.07.2016 року №3 ОСОБА_3 надано чергову відпустку терміном 24 календарних днів з 11.07.2016 року по 03.08.2016 року за відпрацьований період роботи з 14.01.2013 року по 14.01.2014 року, що підтверджує факт неможливості отримання ОСОБА_3 рекомендованого листа з повідомленням про вручення від 08.07.2016 року №333.

Окрім того, в наказі на проведення перевірки від 07.07.2016 року №774 встановлений термін проведення перевірки 10 робочих днів з 22.07.2016 року, однак, в направленнях на перевірку від 11.08.2016 року №001026, №001027, №001028, №001025, №001024 зазначено про початок перевірки з 12.08.2016 року терміном 10 робочих днів.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що товариство не було повідомлено за 10 календарних днів до дня проведення перевірки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що керівником публічного акціонерного товариства «Орлея» ОСОБА_3 12.08.2016 року обґрунтовано не допущено посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки.

Разом з тим, загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 ПК України, у відповідності до пункту 94.2 якої арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Отже, норми статті 94 ПК України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.

Водночас чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 ПК України накладається за рішенням керівника контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 цього ж Кодексу здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.

Наведені норми кореспондуються з пунктом 94.4 статті 94 ПК України, відповідно до якого арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Зі змісту цієї норми випливає, що компетенція щодо накладення арешту майна належить контролюючому органу, але така компетенція не поширюється на арешт коштів платника податку, який накладається за рішенням лише суду на підставі звернення контролюючого органу.

При цьому підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника контролюючого органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Звертаючись з даним адміністративним позовом, позивач просив підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків, застосованого позивачем на підставі відповідного рішення від 15.08.2016 року №2, та накласти арешт на кошти на рахунках платника податків.

Підставою для прийняття рішення від 15.08.2016 року №2 про застосування адміністративного арешту майна платника податків і здійснення арешту коштів на рахунках платника податків є підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, а саме: відмова публічного акціонерного товариства «Орлея» від проведення документальної планової виїзної перевірки та від допуску посадових осіб контролюючих органів.

Таким чином, оскільки встановлено, що відповідачем правомірно недопущено посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі № 803/1240/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя Н.В. Бруновська

суддя Р.М. Шавель

повний текст ухвали виготовлений 17.01.2017