Справа № 280/131/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 січня 2017 року м. Київ К/800/29112/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ПАТ «Коростишівський гранітний кар'єр» на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Коростишівському районі Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити пенсію, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Коростишівському районі Житомирської області (далі - УПФУ), в якому просив визнати протиправними дії УПФУ щодо відмови йому у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати УПФУ здійснити призначення та нарахування йому пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку з урахуванням трудового стажу роботи на посаді помічника машиніста екскаватора та машиніста екскаватора з 29 жовтня 1980 року по 31 грудня 1991 року з 25 листопада 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що має право на одержання спірної пенсії, проте УПФУ протиправно не здійснила призначення такої, що, на думку позивача, свідчить про допущення відповідачем порушення вимог законодавства і його прав, а тому просив про задоволення позову.

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2016 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії УПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку та зобов'язано відповідача з 25 листопада 2015 року призначити її на підставі пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням пільгового трудового стажу роботу з 29 жовтня 1980 року по 31 грудня 1991 року з 25 листопада 2015 року.

ПАТ «Коростишівський гранітний кар'єр» подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2016 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху, з підстав пропуску скаржником без поважних причин строку касаційного оскарження судових рішень, встановленого статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржнику, у 30-ти денний з моменту отримання копії ухвали строк запропоновано усунути зазначені в ухвалі недоліки та роз'яснено, що у випадку їх невиконання у відкритті касаційного провадження у справі буде відмовлено.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали до Вищого адміністративного суду України надійшла заява скаржника, зареєстрована в канцелярії суду 24 листопада 2016 року, якою недоліки касаційної скарги усунуто.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Як встановлено судами, відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 1 серпня 1980 року був прийнятий на Коростишівський гранітний кар'єр слюсаря 5-ого розряду на підставі наказу №139 від 5 серпня 1980 року. Наказом №185 від 31 жовтня 1980 року був переведений помічником машиніста екскаватора 4-ого розряду, а з 16 квітня 1982 року - машиністом екскаватора 5-ого розряду на підставі наказу №92 від 19 квітня 1982 року. Наказом №132-к від 30 вересня 1999 року позивач був звільнений за власним бажанням.

Відповідно до копії довідки №49 від 23 листопада 2015 року, виданої ПАТ «Коростишівський гранітний кар'єр», ОСОБА_1 працював повний робочий день на Коростишівському гранітному кар'єрі. За період з 29 жовтня 1980 року по 15 квітня 1982 року та з 16 квітня 1982 року по 31 грудня 1991 року виконував обов'язки у виробництві «гірничі роботи» за професією помічника машиніста екскаватора, машиніста екскаватора, що передбачена Списком №2 розділ І підрозділ «а», підстава: Постанова Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, за період з 29 жовтня 1980 року по 31 грудня 1991 року 11 років 2 місяці 2 дні.

25 листопада 2015 року позивач звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії. Листом №8776/03 від 4 грудня 2015 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з посиланням на те, що немає підстав для її призначення, оскільки в довідці про пільговий характер №49 від 23.11.2015 року, зазначено період роботи на посаді помічника машиніста екскаватора з 29 жовтня 1980 року по 15 квітня 1982 року та машиніста екскаватора 5 розряду - з 16 квітня 1982 року по 31 грудня 1991 року з посиланням на Постанову РМ СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року.

Згідно з Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, під час визначення права на пенсію застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи (в період до 1 січня 1992 року діяли Списки, затверджені Постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року №1173; у період після 1 січня 1992 року - Списки, затверджені Постановою РМ СРСР від 26 січня 1991 року №10; Списки, затверджені Постановою КМУ від 11 березня 1994 року №162 та Списки, затверджені Постановою КМУ від 16 січня 2003 року №36).

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Спосіб призначення пенсій на пільгових умовах згідно Списків №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року за №383 Так, згідно з підпунктом 3 цього Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Порядок звернення за призначенням пенсії визначено статтею 80 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме, заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України - за місцем проживання заявника.

Статтею 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії, не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Згідно з пункту 10 Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. Згідно пункту 23 Порядку документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою.

У довідці має бути зазначено: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; підрозділ, пункт, назви списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, передбачено також, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Стаж роботи на посадах, передбачених Списком 2 в редакції Постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, підтверджений копією довідки №49 від 23 листопада 2015 року та складає 11 років 2 місяці та 2 дні. Відповідно позивач має право на зниження пенсійного віку на чотири роки як такий, що має повні 10 років стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці.

Згідно частини 1 статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Тобто, висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є правильними.

Такі висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Коростишівському районі Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити пенсію, за касаційною скаргою ПАТ «Коростишівський гранітний кар'єр» на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Мойсюк