Справа № 236/2904/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Саржевська І. В.
Суддя-доповідач - Геращенко Ігор Володимирович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року справа №236/2904/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Красний Лиман Донецької області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 грудня 2016 року у справі № 236/2904/16-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у м.Красний Лиман Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у листопаді 2016 року, звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області в якому просив визнати та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області № 4 від 24.10.2016 року щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року починаючи з 20.10.2016 року (моменту звернення) та виходячи з розміру 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 грудня 2016 року, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги.

Визнав дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лиман Донецької області, щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» з 20.10.2016 року - неправомірними.

Скасував рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лиман Донецької області № 4 від 24.10.2016 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_4 за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» з 20.10.2016 року .

Зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в м. Лиман Донецької області здійснити дії щодо призначення ОСОБА_4 пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, починаючи з 20.10.2016 року та виходячи з розміру 90% від суми місячного заробітку, яку нарахувати та виплачувати.

Стягнув з Управління Пенсійного фонду України в м. Лиман Донецької області на користь держави судовий збір у розмірі 1102,40 (одна тисяча сто дві грн. 40 коп.) гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначив, що на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії до пенсійного фонду, редакція ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року втратила чинність на підставі прийняття нового Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, який набрав чинності з 15.07.2015 року. Також, у позивача недостатньо вислуги років для призначення пенсії, оскільки він навчався у ВНЗ на заочній формі навчання. Просить скасувати постанову Краснолиманського міського суду від 07.12.2016 року, та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

20.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року.

Рішенням № 4 від 24.10.2016 року, відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, відповідно до якого з 01.06.2015 року пенсія прокурорам призначається на загальних умовах.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини виникли під час звернення позивача до пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за вислугу років 20.10.2016 року.

З 15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 року (далі - Закон № 1697-VІІ), а відтак норми Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року, якими передбачався 20 річний стаж роботи, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років необхідний для виходу на пенсію за вислугою років, з 15.07.2015 року втратили чинність.

Таким чином у відповідача відсутні підстави для призначення пенсії позивачу за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року.

Проаналізувавши зміст постанови Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 грудня 2016 року, колегія суддів вважає, що вказане рішення прийняте також з порушенням норм процесуального права з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 158 КАС України судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови.

Частиною 1 ст. 159 КАС України передбачено що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Особливості розгляду адміністративної справи у скороченому провадженні зазначені у ст. 183-2 КАС України.

Так, ч. 4 ст. 183-2 КАС України передбачено, що суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

Частина 6 ст. 183-2 КАС України наголошує, що у постанові, прийнятій у скороченому провадженні, зазначаються: 1) дата, час та місце її прийняття, 2) найменування адміністративного суду, прізвище та ініціали судді, який прийняв постанову, 3) ім'я (найменування) сторін, 4) предмет адміністративного позову, 5) положення закону, якими суд керувався і на підставі яких задоволено позов, 6) висновок суду про повне або часткове задоволення чи відмову у задоволенні вимог адміністративного позову з посиланням на досліджені судом докази, 7) розподіл судових витрат, 8) обов'язок відповідача виконати постанову негайно, крім постанови в адміністративній справі, передбаченій пунктом 2 частини першої цієї статті, 9) строк набрання постановою законної сили та порядок її оскарження.

Пленум Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 в абз. 4 ч. 9 звернув увагу судів, що за приписами частини четвертої статті 183-2 КАС України за результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав ухвалює законне рішення. З огляду на вимоги частини четвертої та шостої вказаної статті постанова, прийнята у скороченому провадженні, може містити тільки вступну частину, мотивувальну частину, в якій є посилання на положення закону, яким суд керувався і на підставі яких задоволено позов, та резолютивну частину.

Щодо мотивувальної частини судового рішення, то ч. 9 зазначеного пленуму ВАСУ вказує на те, що суди повинні мати на увазі, що саме лише посилання в мотивувальній частині на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтуванні своїх вимог, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією.

У разі необхідності в мотивувальній частині судового рішення може міститися тлумачення правової норми, на підставі якої суд ухвалює рішення або якою керується, а також повинно зазначатися, чому суд не враховує (не застосовує) положення законодавства у разі посилання осіб на такі норми для підтвердження своїх доводів чи заперечень.

У мотивувальній частині рішення суд також повинен викласти висновки щодо розподілу судових витрат та підстави звернення рішення до негайного виконання у випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається з тексту оскаржу вальної постанови суду першої інстанції, у судовому рішенні взагалі відсутня мотивувальна частина.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду 1 інстанції прийняте із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому доводи апеляційної скарги заслуговують до уваги, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 183-2, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Красний Лиман Донецької області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 грудня 2016 року у справі № 236/2904/16-а - задовольнити.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 грудня 2016 року у справі № 236/2904/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у м.Красний Лиман Донецької області про визнання та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області № 4 від 24.10.2016 року щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року починаючи з 20.10.2016 року (моменту звернення) та виходячи з розміру 90% від суми місячного (чинного) заробітку - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, прийнятої у скороченому провадженні, набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова