Справа № 2а-152/10/2570
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2010-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-152/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі :

Головуючої судді Баргаміної Н.М.

при секретарі Хоботні Є. А.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій, визнання неправомірним подання, визнання неправомірними і скасування наказів та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 14.01.2010 року звернувся до суду з позовом до Відділу державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (далі ВДАІ УМВС України в Чернігівській області), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (далі УМВС України в Чернігівській області), в якому просить визнати неправомірними дії в.о. начальника управління полковника міліції ОСОБА_5 в частині звільнення позивача зі служби в звязку з порушенням службової дисципліни, незадовільного виконання службових обовязків; визнати неправомірним наказ в. о. начальника управління полковника міліції ОСОБА_5 за № 580 від 11.09.2009 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності; скасувати наказ за № 580 від 11.09.2009 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності; скасувати наказ № 214 о/с від 03.12.2009 року про звільнення; поновити позивача на службі в органах Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, а саме у відділі Державної автомобільної інспекції; зобовязати відповідача провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що службове розслідування було проведено в період знаходження позивача на лікуванні в стаціонарі медичного закладу, що позбавило право останнього надавати документальні та усні пояснення про діяльність Бобровицького відділення Державної автомобільної інспекції, у звязку з чим висновки службового розслідування не відповідають фактичним результатам діяльності очолюваного позивачем відділення, а саме службове розслідування

проведено однобічно, упереджено та необєктивно. Вказав, що при визначенні дисциплінарного стягнення УМВС України в Чернігівській області не враховані тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо, а наказ про звільнення складався без оцінки співвідношення дисциплінарного проступку та виду стягнення, без повного врахування обставин, що слугують критерієм у визначенні необхідного виду стягнення. На думку позивача, законні підстави для проведення службового розслідування були відсутні, а саме службове розслідування проводилося за анонімною заявою. Крім того, звільнення позивача не погоджено відповідно до чинного законодавства з керівництвом ДДАІ МВС України. Вважає, що його звільнення є незаконним та таким, що здійснено з грубим порушенням вимог Дисциплінарного статуту ОВС України та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Враховуючи, що позивач скористався правом досудового порядку оскарження звільнення, просить поновити строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

В судовому засіданні 17.03.2009 року представник позивача надав суду письмову заяву про зміну позовних вимог, в якій просив визнати неправомірними дії в. о. начальника управління полковника міліції ОСОБА_5, начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_6 в частині звільнення позивача зі служби в звязку з порушенням службової дисципліни, незадовільного виконання службових обовязків; визнати неправомірним подання заступника начальника ВДАІ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни); визнати неправомірним наказ в. о. начальника управління полковника міліції ОСОБА_5 за № 580 від 11.09.2009 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності; скасувати наказ № 580 від 11.09.2009 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності; визнати неправомірним наказ начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_6 за № 214 о/с від 03.12.2009 року про звільнення; скасувати наказ за № 214 о/с від 03.12.2009 року про звільнення; поновити його на службі в органах МВС України в Чернігівській області, а саме у відділі Державної автомобільної інспекції; зобовязати відповідача провести нарахування та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач і представник позивача в судовому засіданні позов з урахування поданої заяви про зміну позовних вимог та його мотиви підтримали повністю, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник УМВС України в Чернігівській області в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову, вказав, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права з наступних підстав. Службове розслідування проведено внаслідок направлення на адресу УМВС України в Чернігівській області копії доповідної записки, в резолютивній частині якої містилася пропозиція керівництву відповідача розглянути питання щодо доцільності перебування в займаній посаді позивача та його подальшого проходження служби. Щодо резолюції Міністра «звільнити за дискредитацію ОВС» пояснив, що дана резолюція начальником управління не виконана, оскільки факту вчинення проступку, що дискредитує звання працівника міліції в межах строків притягнення до дисциплінарної відповідальності проведеним службовим розслідуванням не встановлено. При проведенні службового розслідування було також зясовано, що позивачем системно порушується службова дисципліна в частині неналежного виконання посадових обовязків, не виконуються вимоги наказів МВС України щодо службової діяльності, ігноруються вказівки УМВС України в Чернігівській області, мають місце факти викривлення статистичної інформації. Зазначив, що заборона реалізації дисциплінарного стягнення під час перебування особи у відпустці або її тимчасовій непрацездатності УМВС України в Чернігівській області не було порушено. Пояснив суду, що необхідність погодження звільнення позивача з керівництвом ДДАІ МВС України, в чинному законодавстві відсутня. А також звертав увагу суду на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду щодо оскарження наказу від 03.12.2009 року №214 о/с.

В судовому засіданні представник Відділу державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що підставою для звільнення позивача стало неналежне виконання ним своїх службових обовязків, що викладено у висновку службового розслідування від 11.09.2009 року. Звертав увагу суду, що в даному випадку право звільнення з ОВС співробітників ВДАІ УМВС України в Чернігівській області, відповідно до номенклатури, належить начальнику УМВС України в Чернігівській області. Крім того, вказав на факт порушення позивачем строків звернення до суду щодо оскарження наказу від 03.12.2009 року №214 о/с.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на слідуючих підставах.

Судом встановлено, що 10.09.2009 року на адресу УМВС України в Чернігівській області надійшов лист від 07.09.2009 року №18/5-3976 за підписом т.в.о. начальника СВБ МВС України ОСОБА_8 , яким надіслано до виконання згідно резолюції Міністра «Звільнити за дискредитацію ОВС, доповісти» копію доповідної записки про результати розгляду звернення ОСОБА_9, в резолютивній частині якої містилася пропозиція керівництву відповідача розглянути питання щодо доцільності перебування в займаній посаді позивача та його подальшого проходження служби. Даною доповідною запискою звернення ОСОБА_9 визнано анонімним відповідно до ст.8 Закону України «Про звернення громадян».

11.09.2009 року виконуючий обовязки начальника УМВС України в Чернігівській області переадресував вказану кореспонденцію начальнику управління кадрового забезпечення УМВС України в Чернігівській області та ініціював проведення службового розслідування, результати якого оформлені 11.09.2009 року висновком службового розслідування по фактах, викладених у доповідній записці на імя Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_10 та у клопотанні 25-го ВВБ (в Чернігівській області) СВБ ГУБОЗ МВС України з СВБ ГУБОЗ МВС України щодо доцільності перебування в займаній посаді та подальшого проходження служби в ОВС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, а також по факту перевірки службової діяльності Бобровицького ВДАІ УМВС області.

В ході службового розслідування факту вчинення проступку, викладеного у доповідній записці, що дискредитує звання працівника міліції, в межах строків притягнення до дисциплінарної відповідальності не встановлено.

В ході службового розслідування також встановлено, що працівниками ВДАІ УМВС області 05.09.2009 року було здійснено перевірку службової діяльності Бобровицького відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бобровицього району та автомобільно-технічної інспекції (підпорядкованого відділу Державної автомобільної інспекції) УМВС України в Чернігівській області. При цьому особами, що проводили службове розслідування, було встановлено, що позивачем неналежним чином виконуються посадові обовязки, вимоги наказів МВС України щодо службової діяльності, вказівки УМВС України в Чернігівській області тощо. Виявлені порушення зафіксовані у висновку службового розслідування (а/с 60-63).

За результатами складеного висновку службового розслідування від 11.09.2009 року, наказом УМВС України в Чернігівській області від 11.09.2009 року № 580 про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ВДАІ УМВС України в Чернігівській області за підписом т. в. о. начальника управління ОСОБА_5 за грубі порушення службової дисципліни, незадовільне виконання службових обовязків, відсутність контролю за службовою діяльністю підлеглих, що призвело до грубих порушень вимог наказу МВС України від 16.03.2007 року № 81, наказу МВС України від 15.05.2007 року № 157, наказу МВС України від 24.01.2005 року № 65, наказу МВС України від 24.04.2009 року № 77, наказу МВС України від 30.12.2008 року № 703, постанови Кабінету Міністрів України від 09.07.2008 року № 606, наказу МВС України від 28.12.2005 року № 1242, спільного наказу МВС України та МОЗ України від 25.06.2007 року № 205/353 «Про затвердження Інструкції про порядок обліку ДТП», наказу МВС України від 27.03.2009 року № 111, наказу УМВС області від 07.05.2008 року № 334, розпорядження УМВС України в Чернігівській області від 19.03.2007 року № 92, вказівки УМВС України в Чернігівській області від 17.01.2009 року № 2/4-172, вказівки ВДАІ УМВС області від 05.02.2009 № 8/8-198 вказівки УМВС області від 16.02.2009 № 2/4-475, вказівки ДДАІ МВС України 02.09.2009 № 4/14-8620, вказівки УМВС області від 05.08.2009 № 2/4-2011 та викривлення статистичної звітності начальника Бобровицького відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бобровицького району та автомобільно-технічної інспекції УМВС України в Чернігівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України».

Наказом від 03.12.2009 року №214 о/с згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, начальника Бобровицького відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бобровицього району та автомобільно-технічної інспекції (підпорядкованого відділу Державної автомобільної інспекції) УМВС України в Чернігівській області звільнено з органів МВС в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за п.64 «є» (за порушення дисципліни).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», з метою зясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до Інструкції «Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», затвердженого наказом МВС України №552 від 06.12.1991 року посадова особа при проведенні службового розслідування зобовязана ознайомити з затвердженим висновком службового розслідування особу, у відношенні якої воно проводилося, за бажанням на те останньої, якщо це не суперечить вимогам дотримання державної або службової таємниці.

Таким чином, суд доходить висновку, що в порушення вищевказаних вимог позивача не було ознайомлено з затвердженим висновком службового розслідування, що в свою чергу позбавило його права надати усні чи письмові пояснення, заявити клопотання чи оскаржити такий висновок, чим порушено порядок проведення службового розслідування.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення особи рядового та начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідачами не доведено суду, що при визначенні виду стягнення позивачу була врахована вищевикладена норма чинного законодавства.

Суд не бере до уваги, твердження представника УМВС України в Чернігівській області, викладені в письмових запереченнях, що при прийняті рішення щодо обрання виду дисциплінарного стягнення було враховано, що під час дорожньо-транспортної пригоди 02.09.2003 року позивач мав статус працівника міліції, керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, внаслідок пригоди загинула людина; до дисциплінарної відповідальності був притягнутий шість раз з огляду на наступне.

Судом встановлено, що наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 29.08.2003 року №147 о/с старшого державтоінспектора ВДАІ Бобровицького РВУ МВС України в Чернігівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 було звільнено з ОВС за ст.64 п. «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС. 15.06.2007 року наказом №137 о/с позивача було прийнято на службу в ОВС і призначено на посаду державтоінспектора 6-го МРВ ВДАІ при УМВС України в Чернігівській області, а 27.09.2007 року старшим державтоінспектором вказаного підрозділу, 26.12.2008 року наказом №318 начальником Бобровицького відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бобровицького району та автомобільно-технічної інспекції (підпорядкованого відділу Державної автомобільної інспекції) УМВС України в Чернігівській області. Як вбачається з висновку службового розслідування, питання повторного прийому на роботу розглядалося на засіданні кадрової комісії 20.03.2007 року. Крім того, Департамент роботи з персоналом МВС України не заперечував щодо прийому знов на службу ОСОБА_1 відповідно до довідки від 30.04.2007 року №6/1/1-345 дск. Тобто під час розгляду доцільності повторного прийняття позивача на службу факти скоєння ДТП, що відбулися в 1998 та 2003 роках, були відомі. Крім того, по факту ДТП, що відбулося в 1998 році в порушенні кримінальної справи відносно позивача було відмовлено за відсутністю в його діях ознак злочину на підставі п.2 ст.6 КПК, а по факту ДТП що відбулося в 2003 році, кримінальну справу було закрито на тій же підставі. Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, то відповідно до ст.18 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» особа вважається такою, яка не має дисциплінарного стягнення, якщо минув рік з дня його накладення. Як вбачається з матеріалів справи, накладені стягнення на позивача зняті на підставі вищевказаної норми чинного законодавства.

Таким чином, аналізуючи взаємний звязок доказів в їх сукупності, суд доходить висновку про неправомірність винесення наказу від 11.09.2009 року № 580 про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача , в звязку з чим він підлягає скасуванню .

Відповідно до пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ» від 14.04.1997, № 341, Начальники управлінь (відділів) Державтоінспекції головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, а також їх заступники призначаються на посаду та звільняються з посади в установленому порядку за погодженням з начальником департаменту Державтоінспекції МВС. Перелік інших посад у підрозділах Державтоінспекції, призначення на які здійснюється за погодженням з начальником департаменту Державтоінспекції МВС, установлюється Міністерством.

Згідно до Переліку змін до деяких нормативно правових актів МВС затвердженого наказом МВС України № 289 від 02.07.2009 року за погодженням з керівництвом ДДАІ МВС України здійснюється призначення і звільнення заступників начальників управлінь (відділів) ДАІ, начальників служб апаратів ОСОБА_11, УМВС, начальників реєстраційно екзаменаційних підрозділів, командирів самостійних стройових підрозділів, командирів самостійних стройових підрозділів дорожньо-патрульної служби, а начальників районних відділів (відділень) ДАІ також, за умов погодження з начальниками міських та районних органів внутрішніх справ.

В матеріалах справи міститься лист № 4/10-С-7 від 27.01.2010 року Департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, яким повідомлено позивача про те, що його звільнення здійснено всупереч вимог наказу МВС України від 02.07.2009 року №289 (не здійснено погодження з керівництвом ДДАІ МВС України ).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що звільнення позивача відбулося всупереч встановленої процедури погодження такого звільнення з керівництвом ДДАІ МВС України.

Зважаючи на те, що наказ №580 від 11.09.2009 року судом визнаний неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, та , приймаючи до уваги, що наказ від 03.12.2009 року № 214 о/с винесений на підставі вищезазначеного наказу, а також з порушенням процедури його прийняття, наказ від 03.12.2009 року є неправомірним і підлягає скасуванню , а позивач поновленню на службі в органах внутрішніх справ з 04.12.2009 року.

Позивач не просить суд поновити його у званні, в якому він перебував на час його звільнення. Оскільки, перебування позивача на посаді безпосередньо повязане з його перебуванням у спеціальному званні, та з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача відповідно до ст.11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та поновити позивача в званні старшого лейтенанта на посаді начальника Бобровицького відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бобровицького району та автомобільно-технічної інспекції (підпорядкованого відділу Державної автомобільної інспекції) УМВС України в Чернігівській області .

Позивач звертався до Міністра внутрішніх справ України з оскарженням наказу №580 від 11.09.2009 року, та як вбачається з його рапорту, і з поновленням на службі , тобто фактично позивач оскаржує і незаконне звільнення. З огляду на те, що відповідь на рапорт Департаменту ДАІ МВС України датована 27.01.2010 року, у суду відсутня підстава вважати, що подавши до суду позов 14.01.2010 року , позивач пропустив строки звернення до суду з позовною вимогою щодо визнання неправомірним та скасування наказу від 03.12.2009 року №214 о/с.

В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне.

Фактично в.о. начальника управління ОСОБА_5 жодних дій щодо звільнення позивача не вчиняв, ним підписаний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача. Оскаржувані дії ОСОБА_6 виразилися в підписанні наказу про звільнення від 03.12.2009 року, який по своїй суті є формою реалізації способу виконання наказу від 11.09.2009 року №580, який був на час підписання чинним. Складання подання є процедурною дією, яка вчиняється при звільненні співробітника ОВС зі служби з негативних мотивів. На момент складання такого подання воно ґрунтувалося на чинному на той час наказі №580 від 11.09.2009 року, і за таких підстав не може бути визнаним неправомірним.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Отже «на підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами. «У спосіб» означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі не довели правомірність своїх дій.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи та вищенаведених положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.17,18,104, 122, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати наказ № 580 від 11.09.2009 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ВДАІ УМВС України в Чернігівській області в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, начальника Бобровицького відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бобровицького району та автомобільно-технічної інспекції (підпорядкованого відділу Державної автомобільної інспекції) УМВС України в Чернігівській області у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Визнати неправомірним та скасувати наказ № 214 о/с від 03.12.2009 року в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, начальника Бобровицького відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бобровицького району та автомобільно-технічної інспекції (підпорядкованого відділу Державної автомобільної інспекції) УМВС України в Чернігівській області за п. 64 «є» (за порушення дисципліни).

Поновити на службі в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 в званні старшого лейтенанта на посаді начальника Бобровицького відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бобровицького району та автомобільно-технічної інспекції (підпорядкованого відділу Державної автомобільної інспекції) УМВС України в Чернігівській області .

Зобовязати Відділ Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04.12.2009 року по 17.03.2010 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови щодо поновлення ОСОБА_1 на службі в званні старшого лейтенанта міліції на посаді начальника Бобровицького відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бобровицького району та автомобільно-технічної інспекції (підпорядкованого відділу Державної автомобільної інспекції) УМВС України в Чернігівській області.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі, особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 24 березня 2010 р.

Суддя Баргаміна Н.М.