Справа № 802/2041/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 січня 2017 р. Справа № 802/2041/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Т.О.

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників третьої особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю прокурора: Овчарука Т.М.

за відсутності представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Колективного сільськогосподарського підприємства "Іллінецьке"

до: Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов колективного сільськогосподарського підприємства "Іллінецьке" до Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою головного державного виконавця Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 від 22.11.2016р. описано та накладено арешт на майно, що належить боржнику - КСП "Іллінецьке". На переконання позивача, зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на те, що майно на яке накладено арешт не належить боржнику виконавчого провадження.

В ході судового розгляду справи судом усною ухвалою із занесенням до журналу судового засідання залучено до участі у справі відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Також до участі у справі вступив прокурор Прокуратури Вінницької області у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав 04.01.2017р. за вх. №448/17 заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники третьої особи у судовому засіданні заперечували проти позову з підстав наведених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи (а.с. 51-55).

Прокурор просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до переконання про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АД №633249 у графі найменування юридичної особи правонаступником державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Іллінецьке" є колективне сільськогосподарське підприємство "Іллінецьке".

Як слідує із наданих до суду доказів, вказані факти послугували основою ухвали суду від 24.03.2015 про заміну сторони виконавчого провадження державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Іллінецьке" на його правонаступника колективне сільськогосподарське підприємство "Іллінецьке" у справі за №802/419/14-а.

Так, у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває на виконанні зведене виконавче провадження №39818932 від 10.09.2013 року про стягнення з КСП "Іллінецьке" на користь юридичних осіб заборгованість у розмірі 5 272 070, 42 грн.

На виконання доручення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_3 головним державним виконавцем Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 проведено опис майна боржника КСП "Іллінецьке" та винесено постанову від 22.11.2016 "Про опис та арешт майна (коштів) боржника".

Надаючи оцінку позовним вимогам суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України "Про виконавче провадження", одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно з частинами 1, 5 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Статтею 55 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону від 02.06.2016) передбачено, що не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в Додатку до цього Закону.

Із матеріалів справи видно, що загальними зборами трудового колективу Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Іллінецьке від 07 липня 2012 року, враховуючи положення статті 5 Закону України Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі прийнято рішення про приватизацію вказаного підприємства, шляхом перетворення у колективне сільськогосподарське підприємство. Працівниками Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Іллінецьке та прирівняними до них особами, на основі їх загальної часткової власності, шляхом обєднання часток та підприємницької діяльності, з урахуванням вимог статті 57 Господарського кодексу України, укладено договір про створення та діяльність колективного сільськогосподарського підприємства Іллінецьке. Відповідно до пункту 7 даного Договору майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності засновникам підприємства.

Окрім того, загальними зборами засновників колективного сільськогосподарського підприємства Іллінецьке від 26 листопада 2014 року затверджено Статут колективного сільськогосподарського підприємства Іллінецьке. Пунктом 5.1 якого передбачено, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності членам підприємства.

Відтак, усе майно, яке знаходилось у власності державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Іллінецьке» та відповідно до плану приватизації не було вилучене, підлягало розподілу між працівниками підприємства та прирівняними до них особами.

Враховуючи обраний спосіб приватизації, на підставі договору від 05 грудня 2014 року №1167 та акту приймання-передачі від 05 грудня 2014 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області безоплатно передано у власність Колективному сільськогосподарському підприємству Іллінецьке державне майно - єдиний майновий комплекс Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Іллінецьке та інше.

Законом України Про приватизацію державного майна передбачено право державних органів приватизації, в разі невиконання або неналежного виконання умов договору і зобовязань сторони договору звертатися до суду про розірвання такого договору.

Із матеріалів справи видно, що в ході виконавчого провадження відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області звертався до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання вимог виконавчих документів про стягнення з позивача заборгованості шляхом звернення стягнення на майно ДП "СГП "Іллінецьке" в рахунок погашення заборгованості.

Ухвалою суду від 29.04.2016р. у справі №802/419/14, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.08.2016р., у задоволенні зазначеної заяви відмовлено. Крім того, зазначеною вище ухвалою суду від 29.04.2016р. встановлено, що майно, яке передане за договором від 05 грудня 2014 року №1167, відповідно до пункту 4.3. Договору та вимог статті 6 Закону України Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі, не розподілене між засновниками Колективного сільськогосподарського підприємства Іллінецьке - не може бути відчужене.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, в сукупності досліджених матеріалів, суд прийшов до переконання, що оскаржувана постанова від 22.11.2016 року перешкоджає виконання умов Договору від 05 грудня 2014 року №1167 укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області та КСП Іллінецьке в частині зобов'язань сторін здійснити розподіл вартості об'єкта приватизації серед працівників колективного сільськогосподарського підприємства "Іллінецьке" та прирівняних до них осіб відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі".

Згідно матеріалів справи, що також не заперечується відповідачем, описане майно на яке накладено арешт, є власністю ДП "СП "Іллінецьке" в той час як боржником за виконавчим провадженням є КСП "Іллінецьке". Тобто, відповідачем описано майно, що не перебуває у власності боржника.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України №5 від 21 травня 2012 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" роз'яснено про те, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тобто, при вирішенні питання про можливість позбавлення особи її власності повинна бути дотримана справедлива рівновага між інтересами суспільства та правами такого власника.

Система захисту, що передбачена Конвенцією, покладає саме на органи державної влади обов'язок оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедлисвості.

Враховуючи, що описане майно не перебуває у власності позивача, таке майно не може бути використане для задоволення вимог стягувачів у виконавчому провадженні щодо КСП "Іллінецьке". У зв'язку із чим відповідачем неправомірно здійснено опис такого майна та накладено арешт оскаржуваною постановою від 22.11.2016 року.

Крім цього, вирішуючи спір суд зважає на таке.

Так, оскаржувана постанова прийнята головним державним виконавцем на виконання доручення №3 державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 08.11.2016. За змістом даного доручення зазначено, що термін виконання даного доручення встановлено до 18.11.2016.

Натомість, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови про опис та арешт майна остання прийнята 22.11.2016, тобто поза межами встановленого терміну.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 22 листопада 2016 року "Про опис та арешт майна (коштів) боржника".

Стягнути на користь Колективного сільськогосподарського підприємства "Іллінецьке" () за рахунок бюджетних асигнувань Іллінецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна