Справа № 808/2281/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року о/об 15 год. 00 хв.Справа № 808/2281/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

за участі:

представника позивача - Нідзельська Т.Л.

(діє на підставі довіреності №1/12-25 від 17.11.2015 року)

відповідача 1 - ОСОБА_1

(особа посвідчується паспортом серія НОМЕР_1)

відповідача 2 - ОСОБА_2

(особа посвідчується паспортом серія НОМЕР_2)

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов від Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач-1), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2), в якому позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1, на користь управління ДПтС України в Запорізькій області 1728,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної державі у розмірі 7688,09 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2, на користь управління ДПтС України в Запорізькій області 1458,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної державі у розмірі 1668,28 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що на виконання наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області від 18 листопада 2015 року № 379/ОД, комісією з числа співробітників управління ДПтС України в Запорізькій області і Запорізького територіального відділу внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України, проведено службове розслідування за фактами недоліків у роботі, виявлених перевіркою окремих питань службової діяльності сектору кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Запорізькій області, проведеною Запорізьким територіальним відділом внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України. Зазначає, що в ході перевірки були встановлені порушення начальником сектору кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Запорізькій області підполковником внутрішньої служби ОСОБА_1 та начальником Ленінського РВ КВІ управління ДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_2 вимог підпунктів 5.2, 8.1 наказу Державної пенітенціарної служби України від 28 липня 2011 року №271 «Про затвердження Порядку ведення договірної роботи у Державній пенітенціарній службі України, органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, навчальних закладах, підприємствах установ виконання покарань, інших підвідомчих підприємствах, установах та організаціях» (зі змінами внесеними згідно з наказом ДПтС України від 29 серпня 2013 року №491/ОД-13), що призвело до зайвого витрачання коштів державного бюджету у розмірі 9 356,37 грн. та виникнення позовних вимог, які були задоволені рішенням Донецького апеляційного господарського суду, про стягнення із управління ДПтС України в Запорізькій області грошової суми у розмірі 12658,69 грн. Вказує, що зазначені вище недоліки у роботі сектору кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Запорізькій області стали можливі внаслідок: - неналежного виконання своїх посадових обов'язків, у частині контролю за службовою діяльністю персоналу, підготовки проектів договорів, супроводження договорів оренди та контролю за їх виконанням, що призвело до зайвих витрат бюджетних коштів, з боку начальника сектору кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Запорізькій області, підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1; неналежного виконання своїх посадових обов'язків, у частині підготовки проектів договорів, супроводження договорів оренди та контролю за їх виконанням, що призвело до зайвих витрат бюджетних коштів, з боку начальника Ленінського РВ КВІ управління ДПтС України в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позов підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач-1 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких зазначає, що Положення містить вичерпний перелік випадків та обсяг відшкодування матеріальної шкоди, однак вимоги, яку заявив позивач взагалі не є предметом відповідальності та не може бути предметом завданої шкоди в даному випадку, а самі відповідачі не є суб'єктами матеріальної відповідальності. Зазначає, що обидва договори оренди нежитлових приміщень підписані начальником управління. Лише начальник Управління уповноважена особа на укладання договорів оренди приміщень. Окрім того вказує, що серед великої кількості підписів, осіб які завізували дані договори містяться погодження таких служб, як юрисконсульт управління, перший заступник, заступника начальника управління, Головний спеціаліст відділу інженерного забезпечення, головний бухгалтер управління та інші. Наголошує на тому, що жодна особа, яка завізувала даний договір не несе відповідальності за укладання даного договору, оскільки персональну відповідальність несе начальник головного управління та головний бухгалтер, оскільки тільки ці особи є матеріально відповідальними особами за ввірені їх майно та кошти.

Відповідач-1 в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Відповідач-2 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню так, як вони є безпідставними, необґрунтованими, незаконними та недоведеними доказами.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 22 листопада 2016 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення та пояснення відповідачів, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області за організаційно-правовою формою є органом державної влади та здійснює свою діяльність на підставі положення про УДПтС України в Запорізькій області, затвердженого наказом Державної пенітенціарної служби України від 30 грудня 2011 року № 645.

Управлінню безпосередньо підпорядковуються підрозділи кримінально-виконавчої інспекції, установи виконання покарань, слідчі ізолятори, воєнізовані формування, заклади охорони здоров'я, підприємства установ виконання покарань, інші підприємства, установи і організації, створені для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України (далі органи і установи), які розташовані в межах Запорізької області (за винятком тих, що підпорядковуються безпосередньо ДПтС України).

Як вбачається з довідки УДПтС України в Запорізькій області від 21 грудня 2015 року № 1/15/2-374 ОСОБА_1, проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 19 березня 1997 року по 13 листопада 2015 року, перебувала на посаді начальника сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Запорізькій області з 28 березня 2011 року по 13 листопада 2015 року.

Наказом УДПтС України в Запорізькій області від 12 листопада 2015 року № 340 о/с, звільнена з кадрів Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до пункту «а» статті 64 Положення про проходження служби у запас «за віком» з 13 листопада 2015 року.

Як вбачається з довідки УДПтС України в Запорізькій області від 21 грудня 2015 року № 1/15/2-373 ОСОБА_2, проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 30 травня 1995 року по 4 вересня 2014 року, перебувала на посаді начальника Ленінського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Запорізькій області з 11 січня 2002 року по 4 вересня 2014 року.

Наказом УДПтС України в Запорізькій області від 4 вересня 2014 року № 227 о/с звільнена з кадрів Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до пункту 65 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України у відставку «за віком» з 4 вересня 2014 року.

Судом встановлено, що Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради прийнято наказ про передачу в оренду Управлінню Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області нежитлового приміщення загальною площею 78,88 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Комунарівська, 60, що значиться на балансі ВРЕЖО № 2, та укласти договір оренди.

10 листопада 2011 року між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (орендодавцем), КП «ВРЕЖО № 2», правонаступником якого є МКП «Основаніє» (балансоутримувачем) та Управлінням Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області (правонаступником якого є Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області) (орендарем) було укладено договір № 6/2/81 оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до пункту 1.1 договору, орендодавець на підставі наказу від 25 липня 2011 року № 100 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 78,88 кв.м., яке розташовано за адресою: м. Запоріжжя, вул. Комунарівська, 60, що значиться на балансі балансоутримувача.

15 листопада 2012 року сторони договору уклали та підписали додаткову угоду, яка є невід'ємною частиною договору, якою розірвали договір оренди з 15 листопада 2012 року та визначили обов'язок орендаря до 01 квітня 2013 року здійснити остаточні розрахунки по орендній платі до місцевого бюджету, яка станом на 15 листопада 2012 року складає 4 192,96 гривень.

18 березня 2014 року між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (орендодавець), міським комунальним підприємством «Основаніє» (балансоутримувач) та Управлінням Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (орендар) укладений договір оренди нежитлового приміщення № 120/9/Г-8, відповідно до якого орендодавець, балансоутримувач передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення першого поверху (літера А-9) загальною площею 90,4 кв. м. за адресою: 69065, м. Запоріжжя, вулиця Дудикіна, будинок 26-А, яке знаходиться на балансі міського комунального підприємства «Основаніє», вартість якого визначена у звіті про оцінку і становить за незалежною оцінкою 146672,00 грн. станом на 30 вересня 2013 року.

Пунктом 5.13 цього договору передбачено, що орендар зобов'язаний укласти відповідні договори з постачальниками комунальних послуг або з балансоутримувачем на компенсацію витрат за комунальні послуги (крім витрат на теплову енергію), експлуатаційних витрат, витрат на спільне утримання прилеглої території та елементів благоустрою, своєчасно вносити платню за ці послуги.

Орендарем за договором № 120/9/Г-8 від 18 березня 2014 року є саме Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області.

За умовами розділу 11 договору його строк дії становить 2 роки 11 місяців з 18 березня 2014 року до 18 лютого 2017 року.

На виконання умов договору оренди нежитлового приміщення № 120/9/Г-8 від 18 березня 2014 року сторонами складений акт прийому-передачі нежитлового приміщення.

Відповідно до вимог пункту 5.1. наказу Державної пенітенціарної служби України від 28 липня 2011року № 271 «Про затвердження Порядку ведення договірної роботи у Державній пенітенціарній службі України, органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, навчальних закладах, підприємствах установ виконання покарань, інших підвідомчих підприємствах, установах та організаціях» (далі за текстом - Наказ № 271), встановлено, що підготовка та узгодження проектів договорів здійснюється окремим структурним підрозділом ДПтСУ, органу (установи) (далі - відповідальний підрозділ):

5.1.1. Проектів договорів про закупівлю - підрозділом, визначеним відповідальним згідно з річним планом закупівель ДПтСУ, органу (установи) на відповідний рік.

5.1.2. Проектів інших договорів, що укладаються від імені ДПтСУ, органу (установи) - підрозділом, визначеним відповідальним керівництвом ДПтСУ, органу (установи), відповідно до компетенції.

Договори оренди нежитлового приміщення відносяться до підпункту 5.1.2. Наказу №271.

Як вбачається з договору оренди нежитлового приміщення від 10 листопада 2011 року №6/2/81 в штампі погодження договору із зацікавленими структурними підрозділами Управління значиться, серед інших, підпис ОСОБА_1. В договорі від 18 березня 2014 №120/9/Г-8 значиться, в тому числі, підпис ОСОБА_1 та начальника Ленінського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_2.

Так, з пояснень представника позивача судом встановлено, що у зв'язку із непридатністю приміщення для його цільового використання здійснення службової діяльності підрозділом КВІ, а саме відсутності в ньому електроенергії, водопостачання та водовідведення, оскільки не укладено відповідних договорів з постачальниками, використання зазначеного приміщення працівниками не відбулось

Не зважаючи на цей факт, протягом зазначених у договорах оренди строках 2011 рік та 2014 рік, відповідно, орендна плата згідно укладених договорів оренди нараховувалась.

Позивач наполягає, що за договором оренди нежитлового приміщення від 18 березня 2014 року №120/9/Г-8, згідно з платіжними дорученнями від 18 липня 2014 року № 993 на суму 1 377,43 гривень, від 24 грудня 2014 року №3016 на суму 1 959,14 гривень, УДПтС України в Запорізькій області було сплачено 3 336,57 гривень.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14 липня 2015 року у справі № 908/3316/15 стягнуто з УДПтС України в Запорізькій області заборгованість з орендної плати за договором оренди від 10 листопада 2011 року №6/2/81 у розмірі 4192,80 гривень та 1827,00 гривень, яке набрало законної сили 21 серпня 2015 року.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 3 листопада 2015 року у справі № 908/4621/15 відмовлено у задоволенні позову концерну «Міські теплові мережі» до УДПтС України в Запорізькій області, треті особи Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, міське комунальне підприємство «Основаніє», про стягнення суми боргу у розмірі 8821,99 гривень.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19 січня 2016 року рішення господарського суду Запорізької області від 3 листопада 2015 року у справі №908/4621/15 скасовано, прийнято рішення про задоволення позовних вимог концерну «Міські теплові мережі» про стягнення боргу у сумі 8 821,99 гривень. стягнуто з УДПтС України в Запорізькій області на користь концерну «МТМ» борг у розмірі 8 821,99 гривень та судовий збір за подання позову у розмірі 1 827,00 гривень.

За наказом начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області від 18 листопада 2015 року № 379/ОД, проведено службове розслідування за фактами недоліків у роботі, виявлених перевіркою окремих питань службової діяльності сектору кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Запорізькій області, проведеною Запорізьким територіальним відділом внутрішньої безпеки та виявлення корупції ДПтС України.

За результатом вказаного службового розслідування було складено висновок від 27 листопада 2015 року, з якого вбачається, що за неналежне виконання своїх посадових обовязків у частині контролю за службовою діяльністю персоналу, заповнення ним декларацій, підготовки проектів договорів, супроводження договорів оренди та контролю за їх виконанням, що призвело до зайвих витрат бюджетних коштів, заслуговує на притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності начальник сектору КВІ управління ДПтС України в Запорізькій області підполковник внутрішньої служби ОСОБА_1. За неналежне виконання своїх посадових обовязків, у частині підготовки проектів договорів, супроводження договорів оренди та контролю за їх виконанням, їло призвело до зайвих витрат бюджетних коштів, заслуговує на притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності начальник Ленінського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області підполковник внутрішньої служби ОСОБА_2.

Наказом УДПтС України в Запорізькій області від 27 листопада 2015 року про результаті проведення службового розслідування за фактом перевірки окремих питань службової діяльності сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Запорізькій області, притягнуто до матеріальної відповідальності підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1, колишнього начальника сектору КВІ управління ДПтС України в Запорізькій області та підполковника внутрішньої служби ОСОБА_2, колишнього начальника Ленінського РВ КВІ управління ДПтС України в Запорізькій області.

Таким чином позивач зазначає, що у відповідності до вимог пункту 10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР, за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов'язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Тобто, позивач вважає, що підлягає стягненню сума місячного грошового забезпечення:

- з колишнього начальника сектору КВІ управління ДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_1 - у розмірі 1728,00 грн. (загальна сума заподіяної шкоди державі - 7688,09 грн.)

- з колишнього начальника Ленінського РВ КВІ управління ДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_2 - у розмірі 1458,00 грн. (загальна сума заподіяної шкоди державі - 1668,28 грн.)

Суд, вислухавши думку представника позивача та відповідачі, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності зі статті 1166 Цивільного Кодексу України шкода, заподіяна особі чи майну громадян, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду, у повному обсязі.

Як передбачено статтею 22 ЦК України, особа, якій спричинені збитки внаслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постаново Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР з відповідними змінами та доповненнями (далі - Положення) військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності заподіяння дійсної шкоди, протиправної їх поведінки, наявності причинного зв'язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вини у заподіянні шкоди.

Згідно з пунктом 4 Постанови Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

Суд констатує, що зазначені вище положення нормативних актів є обов'язковими у комплексі, оскільки відсутність хоча б однієї складової унеможливлює відповідальність службовця за шкоду, заподіяну державі.

Суд дійшов висновку, що позивачем не надано беззаперечних доказів заподіяння шкоди держави саме відповідачами, її розміру, не надано доказів протиправності поведінки відповідачів, не доведено наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вини у заподіянні такої шкоди, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 вищевказаного Положення, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Зазначений вище пункт Положення містить вичерпний перелік випадків та обсяг відшкодування матеріальної шкоди. Проте, на переконання суду, в даних спірних правовідносинах, відповідачі не є суб'єктами матеріальної відповідальності, оскільки їх було притягнуто до матеріальної відповідальності вже після їх звільнення.

Натомість, вищевказані договори оренди нежитлових приміщень підписані начальниками УДПтС, який є уповноваженою особою на укладання договорів оренди приміщень.

Як передбачено розділом ІХ наказу № 271 відповідальність за ведення договірної роботи: розроблення, погодження, укладання та виконання договорів, перевірку відповідності виконуваних робіт умовам укладених договорів, фінансування робіт, за правильність визначення форм оплати, - покладається на керівника структурного підрозділу ДПтСУ, органу (установи), що супроводжує договір з моменту підготовки проекту договору до повного виконання договору. Відповідальність за своєчасність здійснення фінансових операцій покладається на головного бухгалтера та керівника ДПтСУ, органу (установи) виконання покарань. Відповідальність за відповідність договірних документів вимогам чинного законодавства покладається на юридичну службу ДПтСУ, органу (установи).

Судом встановлено, що договір оренди від 10 листопада 2011 року № 6/2/81 укладений від імені начальника управління ДДУ ПВП у Запорізькій області УДПтС України з питань виконання покарань у Запорізькій області Тетерука В.В., а договір оренди від 18 березня 2014 року № 120/9/Г-8 укладений від імені начальника УДПтС України в Запорізькій області Крикушенка О.Г.

В цей же час, як встановлено у судовому засіданні, УДПтС України в Запорізькій області, на виконання підпункті 5.1.2. Наказу № 271, не приймало будь-яких наказів (рішень), якими б на відповідачів покладались обов'язки із супроводження договору оренди нежитлового приміщення від 10 листопада 2011 року №6/2/81 та договору оренди від 18 березня 2014 №120/9/Г-8, контролю за їх виконанням, укладення договорів постачання електроенергії, водопостачання та водовідведення.

Так, позивач посилається на посадову інструкцію відповідачів однак, суд звертає увагу на те, що посадовою інструкцією не встановлено обов'язку відповідачів здійснювати юридичне супроводження договорів оренди.

Відтак, відповідачі не можуть нести матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну позивачеві зайвими грошовими виплатами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведена та обставина, що саме відповідачі повинні нести матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, у зв'язку із чим позовні вимоги є не доведеними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7-11, 71, 86, 94, 158, 160-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов