Справа № 242/4936/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року справа №242/4936/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4936/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 01.11.2016 року звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області щодо виплати їй пенсії з 01 вересня 2015 року нижче прожиткового мінімуму встановленого Законом; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області провести їй перерахунок пенсії за віком із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 01.09.2015 року - 1074 гривні, з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня 2016 року - 1130 гривень, з урахуванням виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої їй пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4936/16-а позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області в частині визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії за період з 01.09.2015 року по 31.05.2016 року залишено без розгляду - у зв'язку з пропуском позивачем процесуального строку, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для подальшого розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги послався на ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства, Кодекс законів про працю України, Закон України «Про громадянство України», Закон України «Про державну службу» та зазначив, що у разі порушення органом ПФУ законодавства про пенсійне забезпечення застосування до адміністративного позову шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України, має наслідком неможливість реалізувати передбачене ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду 01.11.2016 року про визнання протиправними дій та зобов'язання проведення перерахунку розміру пенсії з 01 вересня 2015 року (а.с. 2-3).

Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті йому відповідачем щомісячної пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду за вказаними позовними вимогами, оскільки про порушене право він дізнався саме з моменту виплати йому відповідачем щомісячної пенсії, тобто у вересні 2015 року.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що у разі порушення пенсійним органом законодавства про пенсійне забезпечення до адміністративного позову шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України, не застосовується.

Колегія суддів не сприймає такі доводи, та зазначає, що позивачем не вказано жодних перешкод для звернення до суду на протязі більше 1 року з моменту виникнення спірних правовідносин. Тим більше, що позивачем в позовній заяві питання про поновлення строку звернення до суду або визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду не ставилося.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали про залишення частини позову без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Але суд першої інстанції помилився при вирахуванні шестимісячного строку звернення позивача до суду. Позивач звернулася з адміністративним позовом 01.11.2016 року, то граничний термін звернення становить дату 1 травня 2016 року.

За таких обставин ухвала підлягає зміні.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року позивачеві як апелянту було відстрочено сплату судового збору за оскарження ухвали суду першої інстанції в розмірі 1378 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 94, 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 211, 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4936/16-а - змінити.

В абзаці першому резолютивної частини ухвали дату «31.05.2016 року» змінити на «30.04.2016 року».

В решті ухвалу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4936/16-а у розмірі 1378,00 грн. (тисяча триста сімдесят вісім гривень) за наступними реквізитами: отримувач коштів - Краматор.УК /м.Краматорськ/ 22030101, код отримувача (код за ОКПО) - 37944338, банк отримувача - ГУДКСУ у Донецькій обл., код банку отримувача (МФО) - 834016, рахунок отримувача - 1059, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко