Справа № 607/14499/16-а
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2017 Справа №607/14499/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого: Кунцьо С.В.,

з участю секретаря: Ліщинського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: інспектора 4 роти батальйону УПП у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Гоменюк Я.М.

про: скасування постанови накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача інспектора 4 роти батальйону УПП у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Гоменюк Я.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 261977 від 11.12.2016 року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Тернополі ДПП Гоменюк Я.М. серії АР № 261977 від 11.12.2016 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255 грн. Відповідно до даної постанови гр. ОСОБА_1 11 грудня 2016 року о 13 год. 10 хв. керував автомобілем марки «Део Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Живова, 7, та здійснив зупинку на проїжджій частині дороги, місці не призначеному для зупинки транспортних засобів, поза межами розмітки для парковки, чим порушив вимоги п.15.1 Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає, що штраф на нього накладений безпідставно.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, та суду пояснив, що він припаркував свій автомобіль по вул. Живова, на парковці де знаходиться знак «Платна парковка», межі парковки виділені синіми лініями, які частково не помітні оскільки заступлені іншими припаркованими автомобілями, а також у зв'язку із забрудненим асфальтом, даний факт він пояснював працівнику поліції, однак останнім не були взяті до уваги пояснення позивача. Крім того поліцейським не був складений протокол про адміністративне правопорушення, а тому він просить задовольнити позов та скасувати постанову, однак при встановленні судом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, просить адміністративну справу відносно нього закрити у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення.

Інспектор роти №4 батальйону УПП в м. Тернополі ДПП Гоменюк Я.М. в судовому засіданні позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, оскільки 11 грудня 2016 року о 13 год. 10 хв. керував автомобілем марки «Део Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Живова, 7, здійснив зупинку на проїжджій частині дороги, місці не призначеному для зупинки транспортних засобів, поза межами розмітки для парковки.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Постановою інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Тернополі ДПП Гоменюк Я.М. серії АР № 261977 від 11.12.2016 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. за те, що він 11 грудня 2016 року о 13 год. 10 хв. керував автомобілем марки «Део Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Живова, 7, здійснив зупинку на проїжджій частині дороги, місці не призначеному для зупинки транспортних засобів, поза межами розмітки для парковки, чим порушив вимоги п.15.1 Правил дорожнього руху України.

Частиною 1 ст.122 КУпАП, серед іншого, встановлена адміністративна відповідальність за порушення водіями вимог зупинки і стоянки.

Відповідно до п.15.1 Правил дорожнього руху України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 статті 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обов'язку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Обставини вчинення даного правопорушення повністю викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 261977 від 11.12.2016 року, а тому вони є об'єктивними і вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а його посилання на відсутність факту порушення ним ПДР спростовуються даною постановою, тому суд вважає їх надуманими та такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, та вбачає дану постанову законною. Поряд з тим, позивачем в судовому засіданні не було наведено доказів на підтвердження відсутності у його діях складу даного правопорушення.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу відповідачем суду окрім оскаржуваної позивачем постанови, інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду не надано, зокрема повністю не спростовано доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови.

Проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Однак за відсутності будь-яких інших доказів на підставі яких поліцейським патрульної поліції вирішена справа, не відображення в постанові наслідків, що настали та які б враховувались при визначенні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, а також враховуючи те, що діями позивача не було створено перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд приходить до висновку про малозначність даного правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, обставини за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення, яке не потягло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд вважає за можливе провадження по адміністративній справі відносно позивача закрити, а ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2, 186 КАС України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 261977 від 11.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - провадженням закрити, у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо