Справа № 168/792/16-а
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/168/7/17
Справа № 168/792/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

за участі: секретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Максимук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка справу за позовом ОСОБА_1 до Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, просить визнати протиправними дії Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії за віком відповідно до ст.37-1 Закону України "Про державну службу", починаючи з 01 січня 2016 року виходячи з розрахунку 90 % від розміру місячної заробітної плати та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України "Про державну службу" (в редакції на час призначення пенсії) на підставі довідки ТУ ДСА у Волинській області від 18 жовтня 2016 року №428 виходячи з розрахунку 90% від розміру місячної заробітної плати, працюючого державного службовця відповідної посади та рангу, починаючи з 01 листопада 2016 року, стягнути на її користь судові витрати.

Позов обґрунтовує тим, що вона отримує пенсію за вислугою років в розмірі 90% середнього заробітку відповідно до Закону України «Про державну службу». 25 жовтня 2016 року звернулась до відповідача з заявою про проведення їй перерахунку пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від розміру місячної заробітної плати, працюючого державного службовця відповідної посади та рангу, та долучила необхідні документи.

Однак, листом відповідача від 03 листопада 2016 року їй повідомлено про відмову в проведенні перерахунку пенсії з посиланням на пункт 5 розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, згідно з яким з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначалась згідно з Законом України «Про державну службу». Враховуючи зазначене, з 01.06.2015 року пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не призначаються, а призначені, на думку відповідача, з 01.06.2015 року не перераховуються.

У судовому засіданні позивач підтримала позов, дала пояснення аналогічні наведеним.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала. Дала пояснення про те, що згідно з матеріалами пенсійної справи позивачу в 2011р. призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Відповідно до п.5 " Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року" № 213 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про державну службу". Таким чином, підстав для перерахунку пенсії немає, оскільки посадові особи Пенсійного Фону повинні діяти відповідно до Закону.

Разом з тим, 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» (від 10.12.2015 року № 889-УПІ). Вказаним законом не передбачено проведення перерахунків пенсій, призначених згідно Закону України «Про державну службу». Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі постанова 1013) скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 3723 та регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Додатково, заперечуючи проти позову, представник відповідача посилається на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення в справі «Велікоди проти України», та на практику розгляду справ такої ж категорії Вінницького районного суду, Київського апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивач з 2011 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України і отримує пенсію за віком у розмірі 90% заробітної плати на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Позивач 25 жовтня 2016 року звернулась до відповідача з заявою про проведення їй перерахунку пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від розміру місячної заробітної плати, працюючого державного службовця відповідної посади та рангу, та долучила необхідні документи.

Однак, листом відповідача від 03 листопада 2016 року (а.с.12-13) їй повідомлено про відмову в проведенні перерахунку пенсії з посиланням на пункт 5 розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, згідно з яким з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначалась згідно з Законом України «Про державну службу». Враховуючи зазначене, з 01.06.2015 року пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не призначаються, а призначені, з 01.06.2015 року не перераховуються. Також зазначено, що позивачем подано довідку про складові заробітної плати за формою, не передбаченою чинним законодавством.

Звертаючись до суду із позовом, позивач як на підставу своїх вимог посилалася на положення статті 37-1 Закону України «Про державну службу» та відповідні нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, які врегульовували порядок проведення перерахунку пенсій державних службовців, в редакції, чинній на час призначення їй пенсії.

На час призначення позивачу пенсії за віком, як державному службовцю, діяли норми Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.

Відповідно до положень статті 37-1 вказаного Закону у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається у такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Відповідно до пункту 5 вказаної Постанови перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що на час призначення пенсії позивачу дійсно у встановленому законом порядку було врегульовано підстави та порядок проведення перерахунку пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Враховуючи зміни у законодавстві та поетапне набуття чинності окремими законодавчими актами України, суд під час вирішення й розгляду будь-яких спорів застосовує норми матеріального права за правилом їх дії у часі, тобто ті, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII вищевказаний текст статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року викладено у новій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Вказані зміни набрали чинності 01 січня 2015 року, у встановленому законом порядку неконституційними не визнавалися і діяли до набрання чинності новим Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, тобто до 01 травня 2016 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою було підвищено посадові оклади державних службовців з 01 грудня 2015 року і на яку посилалася позивач, набрала чинності лише 15 грудня 2015 року.

З огляду на вказане, як на час підвищення заробітної плати працюючих державних службовців, так і на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, норми статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, на яку посилалася позивач), які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку, були фактично скасовані.

Крім того, зазначеною вище постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, яка набрала чинності 15 грудня 2015 року, одночасно було виключено пункт 4 і внесено зміни до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», якими визначалися умови й порядок перерахунку пенсії тим пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

01 травня 2016 року Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ втратив чинність на підставі Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 292 відповідно до статей 51 і 52 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року встановлено мінімальний розмір посадового окладу у державних органах, затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців працюючим державним службовцям.

Водночас, зазначена постанова Кабінету Міністрів України не передбачає ні можливості, ні механізму перерахунку пенсій державного службовця у зв'язку із змінами розміру заробітної плати.

Вказана постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності одночасно із Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, який також не передбачає перерахунок пенсії державного службовця з підстав підвищення заробітної плати працюючих службовців.

Крім того Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 4 вересня 2013 року № 15-1 було затверджено форму довідки про заробітну плату, яка подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям. Згідно із постановою Правління Пенсійного Фонду України від 4 липня 2016 року № 15-2 форму вказаної довідки виключено.

У зв'язку з відсутністю встановленої форми довідки, неврегульованості питання щодо перерахунку пенсій державним службовцям, видана позивачу за її зверненням довідка про заробітну плату від 18 жовтня 2016 року №428 ТУ ДСА у Волинській області не призначена для перерахунку пенсії та містить інформативний характер.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і позов не підлягає до задоволення у зв'язку з відсутністю передбачених підстав для здійснення перерахунку позивачу пенсії на час її звернення із заявою та у визначені нею спосіб та порядку.

За таких обставин, виходячи із характеру спірних правовідносин та враховуючи вищевикладене суд вважає, що посадові особи відповідача діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстав для визнання їхніх дій щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії немає.

Посилання позивача на те, що відповідач, відмовивши їй у перерахунку пенсії, порушив положення статей 22, 58 Конституції України, суд до уваги не приймає з таких підстав.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Проте, в даному випадку відповідачем жодним чином не порушено належного позивачу права на пенсійне забезпечення, оскільки відмова у проведенні перерахунку ґрунтується виключно на відсутності законодавчо закріплених норм, що регулюють його проведення.

Немає також підстав стверджувати про звуження прав позивача, оскільки вона продовжує отримувати пенсію у призначеному їй раніше розмірі, а підвищення посадових окладів державних службовців відбулося тоді, коли норма статті 37-1 Закону України «Про державну службу» діяла у новій редакції і не передбачала зазначеної підстави для проведення перерахунку пенсії.

Право на перерахунок пенсії за своєю правовою природою може виникати виключно за наявності передбачених для цього законом підстав і настання відповідних передумов (зокрема, до 01 січня 2015 року такою підставою могло бути «збільшення розміру заробітної плати працюючих державних службовців»), а тому покликання позивача на те, що слід керуватися положеннями статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції на час призначення їй пенсії, не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема, й статті 58 Конституції України і є суб'єктивним тлумаченням норм права.

Жодним нормативно-правовим актом не передбачено можливості застосування норми права у попередній редакції у разі її зміни на час виникнення спірних правовідносин, що має місце в цій справі, оскільки спірні правовідносини виникли у грудні 2015 року, а норму закону, на основі якої позивач просила провести перерахунок, змінено законодавчим органом ще в січні 2015 року.

Таку ж правову позицію висловив Європейський суд з прав людини в ухвалі від 03 червня 2014 року у справі «ОСОБА_3 проти України» («ОСОБА_3 Ukraine», заява №43331/12), визначаючи заяву заявниці ОСОБА_3 неприйнятною.

Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою.

З урахуванням того, що у вказаній справі не було доказів того, що відповідні зміни до Закону України не були внесені відповідно до законної процедури, а також за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд дійшов висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також констатував, що не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Аналогічно і в цій справі: Верховна рада України внесеними у встановленому порядку відповідно до своїх повноважень змінами до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» уповноважила Кабінет Міністрів України встановити порядок і умови проведення перерахунку, а тому жодних підстав для застосування норм закону, які в зв'язку з цим втратили чинність, немає і до компетенції суду не входить право реалізації повноважень Уряду.

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії), не є підставою для застосування вже недіючих норм Закону України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Доводи позивача про те, що Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань суд не бере до уваги, оскільки право позивача на пенсійне забезпечення відповідачем не заперечується, однак, воно повинно здійснюватися у встановленому законом порядку.

Інші доводи позивача не заслуговують уваги, оскільки не спростовують висновку суду.

У відповідності до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Керуючись ст.ст. 3, 22, ст. 58 Конституції України, ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 2, 7-23, 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 158-163, 167, 186, ч.1 ст. 244-2, 254, ч.1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в:

У позові ОСОБА_1 до Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Текст постанови виготовлено в повному обсязі 16.01.2017р.

Суддя О. Й. Хаврона