Справа № 591/6547/16-а
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/6547/16-а
Провадження № 2-а/591/122/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.,

при секретарі Кальченко М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача інспектора роти № 1 УПП в м. Суми Окунь Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Окунь Дмитра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

06.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Окунь Д.Ю. серії АР №720276 від 28.11.2016 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 28.10.2016 року о 17-00 годині в м. Суми по вул. СКД біля буд. 25 здійснив стоянку автомобіля OPEL Vectra н.з. НОМЕР_1 на виїзді до прилеглої території та 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.10.а ПДР України.

Позивач вважає дану постанову незаконною, та зазначає, що інспектором УПП не були прийняті до уваги пояснення позивача. Зокрема, позивач пояснював, що автомобіль зупинився у вказаному місці самостійно, тому що закінчилось пальне. Позивач вимушений був залишити автомобіль для вирішення цієї проблеми.

В зв'язку з цим позивач просить скасувати або визнати нечинним рішення відповідача.

В суді позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, пояснив, що у нього в автомобілі закінчилось пальне, і тому він залишив його, і пішов, щоб вирішити проблему з пальним. Перед цим він спочатку пішки дійшов до дитячого садочка, де забрав дитину і відвів її додому, потім поїхав на громадському транспорті у гараж за каністрою, потім на заправку, і коли приїхав до автомобіля, там на нього чекали співробітники патрульної поліції. Позивач вважає, що інспектори повинні були прийняти до уваги його пояснення і обмежитись усним зауваженням. Також пояснив, що він сам не міг відштовхати автомобіль у місце, дозволене для стоянки, нікого про це не просив, і не вмикав аварійну сигналізацію, а також ніяким чином не позначив, що це місце аварійної зупинки автомобіля. Відразу на заправку він не поїхав, так як йому необхідно було забрати дитини з дитсадка, який за 15-20 хвилин поруч знаходиться, а потім йому ще потрібно було каністру.

В суді відповідач заперечував проти позову, пояснив, що 28.10.2016 року вони перебували на чергуванні і були викликані за повідомленням, що в району ринку СКД стоїть автомобіль, без водія, і місці забороненому для стоянки, ближче 10 метрів від пішохідного переходу, а крім того, цей автомобіль стоїть прямо на в'їзді до прилеглої території, чим створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху. Коли вони прибули на місце, то дійсно там стояв автомобіль, припаркований з порушенням правил ПДР, власника не було, і вони чекали на власника близько двох годин. Даний автомобіль ніяким чином не був позначений як аварійна зупинка. Коли з'явився власник автомобіля, він дійсно був з каністрою, але поводився зухвало. Коли інспектором було запропоновано надати посвідчення водія, документи на автомобіль, то позивач пояснив, що у нього з собою їх немає. В подальшому батько цього водія привіз документи. Автомобіль було відштовхано за допомогою інспекторів поліції в місце, де дозволена стоянка. В подальшому було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та складено постанову відносно позивача. Всі події зафіксовано на відеокамеру.

Крім того, відповідач зазначив, що найближча заправка знаходиться на відстані 500 метрів, і питання з дозаправкою автомобіля пальним можливо було вирішити протягом 15 хвилин, а не протягом 2 годин, як це робив позивач. Крім того, водій автомобіля, що раптово зупинився, зобов'язаний був вжити заходів для того, щоб доставити автомобіль в місце, де він не буде створювати небезпеку для інших учасників дорожнього руху, що можливо було зробити в даному випадку, увімкнувши аварійну сигналізацію, попросивши допомоги у перехожих, та відштовхавши автомобіль у двір будинку, тощо. Водій даного автомобіля навіть ніяк не позначив свій автомобіль.

Крім того, відповідач зазначив, що спочатку на місці вчинення правопорушення відносно позивача була складена постанова про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП за порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, але в подальшому після звернення позивача з оскарженням постанови до Управління патрульної поліції справа була переглянута, та змінена кваліфікація дій позивача, на ч. 1 ст. 122 КУпАП - порушення правил стоянки.

На підтвердження своїх заперечень відповідач надав суду відеозапис, що стосується обставин розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с.14).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії АР № 720276 від 28.11.2016 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 28.10.2016 року о 17-00 годині в м. Суми по вул. СКД біля буд. 25 здійснив стоянку автомобіля OPEL Vectra н.з. НОМЕР_1 на виїзді до прилеглої території та 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.10.а ПДР України

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП).

Строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визначений ст. 289 КУпАП і становить 10 днів з дня винесення постанови.

В даній справі строк оскарження позивачем не пропущено, так як постанову оскаржено до суду 06.12.2016 року (а.с.2).

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що хоча зупинка автомобіля і була вимушеною, але позивачем не було вжито всіх передбачених правилами дорожнього руху дій, які він зобов'язаний був вжити в даній ситуації для того, щоб створювати небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення правил стоянки.

Так, з матеріалів справи, зокрема відеозапису, вбачається, що позивач ОСОБА_1 залишив свій автомобіль в м. Суми по вул. СКД біля буд. 25 на відстані ближче 10 метрів від пішохідного переходу.

Так, відповідно до п. 15.10 «а» ПДР України, стоянка забороняється у місцях, д заборонена зупинка.

Згідно п. 15.9. «г» ПДР України, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Та обставина, що в автомобілі закінчилось пальне, не надає позивачу права порушувати правила дорожнього руху, тим більше, що у правилах дорожнього руху є чітко розписаний алгоритм дій, які зобов'язаний вжити водій автомобіля у випадку вимушеної зупинки на дорозі.

Так, відповідно до п. 15.14 ПДР, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 -9.11 цих Правил.

Відповідно до п. 9.9 «а» ПДР, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Крім того, суд вважає слушними зауваження відповідача - інспектора поліції Окунь Д.Ю., а саме про те, що найближча заправка знаходиться на відстані 500 метрів, і питання з дозаправкою автомобіля пальним можливо було вирішити протягом 15 хвилин, а не протягом 2 годин, як це робив позивач. Крім того, водій автомобіля, що раптово зупинився, зобов'язаний був вжити заходів для того, щоб доставити автомобіль в місце, де він не буде створювати небезпеку для інших учасників дорожнього руху, що можливо було зробити в даному випадку, увімкнувши аварійну сигналізацію, попросивши допомоги у перехожих, та відштовхавши автомобіль у двір будинку, тощо. Водій даного автомобіля навіть ніяк не позначив свій автомобіль, який знаходився у стані вимушеної зупинки.

Крім того, суд також звертає увагу на зухвалу поведінку позивача під час законних вимог інспекторів патрульної поліції та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що свідчить про прояв позивачем явної неповаги до встановленого порядку управління в сфері безпеки дорожнього руху.

В справі маються належні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення правил стоянки, а тому адміністративний позов про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 69, 71, 122, 128, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Окунь Дмитра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського адміністративного апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми (підпис) Г.В. Кривцова