Справа № 807/1566/16
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1566/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Пирожук Н.П.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача: Мукачівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Закарпатській області, в особі Свалявського відділення, представник - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Закарпатській області, в особі Свалявського відділення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Свалявського відділення Мукачівської об'єднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі-відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016р. № 43216-17 про визначення суми податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

За клопотанням позивача в судовому засіданні 29.11.2016 року було замінено первісного відповідача на належного відповідача - Мукачівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Закарпатській області, в особі Свалявського відділення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 серпня 2016 року позивачем було отримано податкове повідомлення-рішення № 43216-17 від 29.06.2016 року про сплату транспортного податку, винесеного на підставі Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», яким введено в дію статтю 267 «Транспортний податок».

В позовних вимогах позивач зазначає, що належний йому автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 2011 року випуску був придбаний та зареєстрований у 2013 році, позивач сплатив всі необхідні збори та платежі державі на момент реєстрації цього автомобіля. Відтак, відповідач не має права застосовувати норми вказаного закону шляхом зворотної дії.

Крім того, згідно Податкового кодексу України (далі - ПК України) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно методики визначення середньої ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої Кабінетом Міністрів України № 66 від 18 лютого 2016 року відповідно до п. 267.2 статті 267 ПК України, вартість його автомобіля дорівнює 816270,00 грн., що становить менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Одночасно, позивач зазначив, що згідно висновку № 30/2016 про експертну оцінку його автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER 2011 року випуску, вартість цього автомобіля становить 971778,00 грн.

29.08.2016р. позивач звертався до відповідача з заявою про перегляд податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016р. № 43216-17 у зв'язку з тим, що його автомобілю минуло п'ять років з року випуску (2011) та середньоринкова вартість якого становить менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно листа № 1225/10/1300 від 07.10.2016 року, заступником начальника-начальником Свалявського відділення Мукачівської ОДПІ позивачу відмовлено у проведенні перерахунку суми податку.

Окрім цього, в позовних вимогах позивач також послався на норми ПК України та зазначив, що визначення йому суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. не відповідає положенням ПК України.

Отже, позивач вважає, що винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення № 43216-17 від 29.06.2016р. підлягає скасуванню, як винесене з грубим порушенням чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов та просили задовольнити позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але направив до суду заперечення, яким просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених в запереченнях на адміністративний позов (а.с.83-85).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, зокрема легкового автомобіля марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER, тип пального - дизельне паливо, об'єм двигуна 4461 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2011, дата реєстрації транспортного засобу 30.07.2013р. Це підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAP 852509.

29.06.2016 року Свалявською ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № 43216-17 (а.с.8), яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по транспортного податку з фізичних осіб (код-18011000) та зобов'язано його сплатити суму податку в розмірі 25000,00 грн. за 2016 рік.

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з заявою про перегляд податкового повідомлення рішення від 29.06.2016р. № 43216-17 (а.с.9), в якій просив переглянути та скасувати податкове повідомлення-рішення № 43216-17 від 29.06.2016р.

Листом заступника начальника-начальника Свалявського відділення Мукачівської ОДПІ від 07.10.2016р. в проведенні перерахунку суми податку позивачу було відмовлено та залишено без змін нарахований відповідно до податкового повідомлення-рішення № 43216-17 від 29.06.2016р. транспортний податок в сумі 25000,00 грн. (а.с.10).

Протиправність, ну думку позивача, податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 року № 43216-17 і стала підставою для звернення до суду з позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у даній справі, а також, враховуючи предмет розгляду даної справи та вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Законом України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», норми якого набрали чинності 01.01.2015р., викладено у новій редакції статтю 267 ПК України, якою запроваджено транспортний податок для фізичних осіб.

Разом з тим, Законом України від 24.12.2015 році № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» внесені зміни до ПК України, зокрема у частині сплати транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016р.

Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України: платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України: об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

У відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України: базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України: ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України: базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Пункт 267.6 статті 267 ПК України визначає порядок обчислення та сплати транспортного податку.

Зокрема, згідно з п. 267.6 ст. 267 ПК України: обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Як вже зазначалося вище та враховуючи положення пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Тобто, даною нормою податкового законодавства встановлено два критерії, згідно з якими нараховується та справляється транспортний податок з фізичних осіб, а саме:

- легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) (в 2016 році, це автомобілі не старіше 2011 року включно);

- середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (тобто, легкові автомобілі, вартість яких у 2016 році складала понад 1 033 500 грн.).

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено розмір мінімальної заробітної плати на 1 січня 2016 року в розмірі 1378,00 грн.

Отже, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких у 2016 році становила понад 1 033 500 грн. (750х1378) та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно), тобто не старіше 2011 року.

З 19 лютого 2016 року набула чинності Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016р. № 66 «Про затвердження Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів» (далі-Постанова), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

В силу п. 2 Постанови зазначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

В п. 14 цієї ж Постанови передбачено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Як встановлено судом та підтверджується в матеріалах справи, позивач - ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER, тип пального - дизельне паливо, об'єм двигуна 4461 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2011, дата реєстрації транспортного засобу 30.07.2013р. (а.с.11).

Згідно з висновком № 30/2016 про експертну оцінку автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.12-16), ринкова вартість автомобіля марки Toyota Land Cruiser на дату оцінки (29.08.2016р.) становить 971778,00 грн., яка визначена згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні, даний висновок судом не береться до уваги, оскільки середньоринкова вартість легкових автомобілів розраховується згідно з Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016р. № 66 «Про затвердження Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів».

Разом з тим, представником відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів того, що належний позивачу автомобіль, станом на 01.01.2016р. (про що відповідач зазначає в запереченнях на позовну заяву), мав вартість більшу понад 750 мінімальних заробітних плат, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Водночас, надаючи правову оцінку щодо законності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Згідно зі ст. 58 Конституції України: закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99 акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом'якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

У спірних правовідносинах суд застосоує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява N 39766/05), «Щокін проти України» (заяви N 23759/03 та N 37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судом як джерело права.

Цими рішеннями було встановлено порушення статті 1 (Захист власності) Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України у постанові від 30.08.2016 у справі № К/800/8077/16.

Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що придбаний та зареєстрований позивачем автомобіль був ще у 2013 році, тобто ще до прийняття Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», норми якого набрали чинності лише 1 січня 2015 року.

Тобто, транспортний податок був введений лише з 1 січня 2015 року, а придбаний позивачем автомобіль був ще у 2013 році, відтак, визначення податковою інспекцією транспортного податку з зобов'язанням сплатити 25000,00 грн. посилює відповідальність особи, та аж ніяк не пом'якшує її.

Отже, суд вважає, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішення на позивача покладено додаткове зобов'язання зі сплати податку, що впливає на право мирного володіння майном (легковим автомобілем), а тому констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства України згідно з Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого проколу та проколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997р. № 475/97-ВР.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України): cуд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Таким чином, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд дійшов висновку про протиправність визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, з урахуванням наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що позивачу безпідставно визначено суму податкового зобов'язання по транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн., а тому податкове повідомлення-рішення Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області від 29.06.2016 року № 43216-17 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, виходячи з наданих сторонами доказів та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись статтями 19, 94, 104-106, 160, 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Закарпатській області, в особі Свалявського відділення - задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Свалявської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Закарпатській області від 29.06.2016 року №43216-17 про визначення суми податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 (двадцять п'ять тисяч гривень) грн.

3.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяО.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 17 січня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 19 січня 2017 року.