Справа № 204/7790/16-а
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/7790/16-а
Провадження № 2-а/204/23/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю представника відповідача Грінченко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням наданих уточнень, просив визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо застосування йому для розрахунку пенсії за віком показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік в розмірі 1197 грн. 91 коп.; скасувати розпорядження Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську № 126535 від 25 жовтня 2016 року про призначення йому пенсії за віком у розмірі 4136,28 грн.; зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську призначити йому пенсію за віком відповідно до заяви від 13 жовтня 2016 року з використанням для розрахунку показників середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією: 2013, 2014, 2015 роки (2979 грн. 46 коп., 3149 грн. 95 коп., 3661 грн. 41 коп. відповідно) з 13 жовтня 2016 року, прийнявши нове рішення. В обґрунтування своїх вимог вказав на те, що він з 15 січня 2003 року є пенсіонером МВС України та одержував пенсію за вислугу років. Після досягнення ним 60-річного віку він набув права на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, і тому 13 жовтня 2016 року він звернувся до відповідача з метою призначення йому пенсії за віком. При цьому, отримавши у листопаді місяці цього року на картковий рахунок «Ощадбанк» суму пенсії, у нього з'явився великий сумнів щодо правильності її нарахування, а тому 07 листопада 2016 року він звернувся до відповідача із заявою з проханням повідомній йому, в тому числі, яким чином при призначенні пенсії за віком у 2016 році за основу не узято середній розмір заробітної плати за три попередні роки до моменту її призначення. Відповідно до отриманої відповіді відповідача (лист від 14.11.2016 року) йому повідомили, що з 13.10.2016 року розпорядженням від 25.10.2016 року його переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (до цієї дати згідно з атестатом, який видано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.10.2016 р. № 434 йому виплачувалась пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при переведенні його з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано показник заробітної плати (доходу) за 2007 рік (1197,91 грн.). Застосовувати такий показник заробітної плати для пенсій, які призначені до 2008 року передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. № 327. Таким чином, розмір його пенсії з 13.10.2016 року становить 4136,28 грн. Але, позивач вважає, що відповідач неправомірно застосував при призначенні йому пенсії за віком ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та постанову Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення». Тому, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача Грінченко І.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в задоволенні його вимог в повному обсязі. При цьому, вказала, що факт призначення пенсії передбачає, що особа скористалася своїм правом на призначення державної пенсії, а отже в разі припинення її виплати та звернення за призначенням пенсії за іншим законом такі правовідносини - є переведенням з одного виду пенсії на інший. Відповідно до пункту 2.8. Розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. Отже, дії працівників управління є правомірними, і підстави для скасування розпорядження від 25.10.2016 року та виплати недоотриманої пенсії відсутні.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні було встановлено, що позивач з 15 січня 2003 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, і отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що не заперечується представником відповідача.

Після досягнення позивачем 60-річного віку він набув права на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

Тому, 13 жовтня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 13 жовтня 2016 року позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з розпорядженням від 25.10.2016 року, та взято показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік - 1197,91 грн.

07 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про роз'яснення, у зв'язку з чим призначення йому пенсії за віком відбулося не з застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначенню пенсії (а.с.6).

Листом від 14 листопада 2016 року за вих. № т-89/01/09 відповідач повідомив позивача, що при переведенні останнього з одного виду пенсії на інший вимоги чинного законодавства про пенсійне забезпечення для розрахунку пенсії додержані до нормативно визначених порядку і умов, та виконані у повному обсязі (а.с.8-9).

Проте, дослідивши наявні в справі докази, з урахуванням сталої практики з розгляду подібних справ, суд вважає такі дії відповідача протиправними з огляду на наступне.

Так, статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Зокрема, до таких висновків прийшов Верховний Суд України в своїй постанові від 31 березня 2015 року по справі № 21-612а14.

А у відповідності до ч. 2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проте, судом не встановлено обставин для відступлення від висновків Верховного Суду України.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше. Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши всі докази по справі, суд вважає можливим визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо застосування ОСОБА_1 для розрахунку пенсії за віком показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік в розмірі 1197 грн. 91 коп.; скасувати розпорядження Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську № 126535 від 25 жовтня 2016 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком у розмірі 4136,28 грн.; та зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до заяви від 13 жовтня 2016 року з використанням для розрахунку показників середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією: 2013, 2014, 2015 роки (2979 грн. 46 коп., 3149 грн. 95 коп., 3661 грн. 41 коп. відповідно) з 13 жовтня 2016 року та виплатити різницю у розмірі пенсії за цей період.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Конституцією України, ст. ст. 2, 8, 11, 17, 18, 70-71, 94, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо застосування ОСОБА_1 для розрахунку пенсії за віком показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік в розмірі 1197 грн. 91 коп.

Скасувати розпорядження Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську № 126535 від 25 жовтня 2016 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком у розмірі 4136,28 грн.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до заяви від 13 жовтня 2016 року з використанням для розрахунку показників середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією: 2013, 2014, 2015 роки (2979 грн. 46 коп., 3149 грн. 95 коп., 3661 грн. 41 коп. відповідно) з 13 жовтня 2016 року та виплатити різницю у розмірі пенсії за цей період.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В. Самсонова