Справа № 760/270/17
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/595/17
Справа №760/270/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору в справі за адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві, Інспектора 7 роти 3 батальйону управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Утешева Василя Віталійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати незаконними дії щодо винесення постанови та скасувати постанову серії АР №304152 від 03 січня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення.

Крім того просить суд звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на ч. 4 ст. 288 КУпАП.

Підстави для задоволення клопотання та звільнення позивача від сплати судового збору відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою звільнити сторону від сплати судового збору на визначений строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

КУпАП, на який посилається позивач, набрав чинності 07 грудня 1984 року.

Згідно Закону України №484-VIII від 22 травня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності 01 вересня 2015 року, визначено коло об'єктів справляння судового збору.

Відповідно до ст. ст. 3, 5 Закону України «Про судовий збір» особи, які звертаються до суду із позовом про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, не звільняються від сплати судового збору.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням «застарілих» норм з одного й того ж питання.

Таким чином, Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, положеннями якого визначено порядок справляння судового збору, зокрема, його обчислення, сплата, а також пільги щодо його сплати.

За таких обставин посилання позивача в обгрунтування звільнення від сплати судового збору на ст.288 КУпАП не може прийматися до уваги.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року №6-2128ц16.

Враховуючи викладене вище, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 88 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заявиОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Київський апеляційний адміністративний суд через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя