Справа № П/811/1833/16
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року справа № П/811/1833/16

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Держгеокадастру у Знам'янському районі Кіровоградської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до управління Держгеокадастру у Знам'янському районі Кіровоградської області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Знам'янському районі Кіровоградської області Клінецької О.В. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 30.11.2016 року за № РВ-016;

- зобов'язати державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у Знам'янському районі Кіровоградської області Клінецьку О.В. повторно розглянути заяву, про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номера, разом з технічною документацією.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у Знам'янському районі Кіровоградської області Клінецької О.В. № РВ-016 від 30.11.2016 р. відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за заявою позивача про реєстрацію земельної ділянки. Позивач вважає, що державним кадастровим реєстратором. при вирішенні питання щодо присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, якою користується ОСОБА_1, ст. 22 Закону України "Про державний земельний кадастр» застосовано неправомірно, а отже, рішенням реєстратора № РВ-016 від 30.11.2016 р. позивача неправомірно обмежено у праві власності на жилий будинок, який знаходиться на цій земельній ділянці.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити

Відповідачем подано до суду письмові заперечення (а.с.22-23), в яких проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу в задоволенні заявлених до відповідача вимог з підстав їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки подана відповідачу технічна документація із землеустрою на земельну ділянку, складена з порушенням вимог земельного законодавства, що є підставою для відмови у державній реєстрації такої земельної ділянки.

На підставі усної ухвали, прийнятої в судовому засіданні 16 січня 2017 р. та занесеної до журналу судового засідання (а.с.73-74), подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 року, прийнятої за результатами розгляду адміністративної справи №П/811/1011/16 за позовом ОСОБА_1 до управління Держгеокадастру у Знам'янському районі Кіровоградської області, визнано незаконним та скасовано рішення Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Клінецької О.В. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 04.05.2016 року за №РВ-016. Зазначеним рішенням також зобов'язано державного кадастрового реєстратора повторно розглянути заяву, подану ОСОБА_1 від 13.04.2016 року про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номера, разом з технічною документацією.

Вказане рішення суду набрало законної сили 18.10.2016 року (а.с.8-9).

В подальшому 17.11.2016 р. позивач, з урахуванням судового рішення, повторно звернулася до державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Знам'янському районі Кіровоградської області з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 600,0 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, 30.11.2016р. рішенням № РВ - 016 державним кадастровим реєстратором управління Держземагенства у Знам'янському районі у відповідно до порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з таких підстав:

- невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: технічна документація не відповідає вимогам чинного законодавства саме: Закону України "Про Державний земельний кадастр", Розділ VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ пункт 3. Земельному кодексу України Розділ X ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ абзац 2. Акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання привчи у відповідність до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (додаток 2), затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376;

з невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: ХSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу (а.с.10).

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.2 ст. 255 КАС України, обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Оскільки рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.09.2016 року, яке набрало законної сили, встановлено протиправність відмови державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з огляду на невідповідність технічної документації, а саме щодо відповідності Акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання, отже рішення №РВ-016 від 30.11.2016 року у зазначеній частині також є протиправним.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру регулює ЗУ «Про державний земельний кадастр» № 3613-VI (далі - Закон № 3613-VI).

У відповідності до ч. 1 Закону № 3613-VI державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Статтею 9 Закону № 3613-VI встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно ст. 5 Закону № 3613-VI, в редакції на час прийняття рішення, внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству (ст. 22 Закону № 3613-VI).

Дана норма Закону також кореспондується з п. 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051, в редакції чинній на момент прийняття рішення (далі - Порядок № 1051), документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

З метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру, позивачем, до державного кадастрового реєстратора, подано відповідну заяву із додаванням документів, визначених законодавством (п. 110 Порядку).

Пунктом 111 Порядку визначено, що в разі невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку (в тому числі документації із землеустрою), вимогам законодавства, Державний кадастровий реєстратор, приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки.

Як зазначено судом вище, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.09.2016 року Державного кадастрового реєстратора зобов'язано повторно розглянути заяву, подану ОСОБА_1 13.04.2016 року про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номера, разом з технічною документацією.

При цьому, судом встановлено, що під час розгляду заяви від 13.04.2016 року жодних застережень до електронних документів у Державного кадастрового реєстратора не було, що підтверджується рішенням №РВ-016 (а.с.31).

Враховуючи, що позивачем подано той самий пакет документів, суд критично оцінює посилання Державного кадастрового реєстратора на невідповідність електронного документу встановленим вимогам.

Крім того, згідно з письмовими запереченнями відповідача, судом встановлено наступне. Аналізом матеріалів документації із землеустрою відповідачем встановлено, що будинок, розміщений на земельній ділянці, щодо якої позивачем подану відповідну заяву, не є об'єктом нерухомого майна у розумінні вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (право власності на будинок не зареєстровано).

Надаючи правову оцінку висновкам відповідача суд зазначає, що чинне законодавство не містить положень, які б пов'язували можливість проведення державної реєстрації земельної ділянки з фактом наявності на такій земельній ділянці об'єкта нерухомого майна, права на який підлягають державній реєстрації відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", або з можливістю реєстрації такого речового права у майбутньому.

Враховуючи викладене суд вважає, що відповідачем не було надано належних доказів та пояснень на обґрунтування правомірності висновків, на яких ґрунтуються оскаржувані рішення про відмову у державній реєстрації земельних ділянок.

Тому, беручи до уваги, що поданий позивачем пакет документів відповідає вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру, суд дійшов висновку про протиправність рішень державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Знам'янськомму районі Кіровоградської області від 30.11.2016р. за №РВ-016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та наявність підстав для їх скасування.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, повноваження відповідача щодо державної реєстрації земельної ділянки є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч.1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву, подану ОСОБА_1 від 17 листопада 2016 року про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної з присвоєнням кадастрового номера, разом з технічною документацією, з урахуванням висновків суду.

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 162,163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Знам'янському районі Кіровоградської області Клінецької О.В. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 30.11.2016 року за № РВ-016.

Зобов'язати державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у Знам'янському районі Кіровоградської області Клінецьку О.В. повторно розглянути заяву, подану ОСОБА_1 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номера, разом з технічною документацією, з урахуванням висновків суду.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду К.М. Притула