Справа № 820/16379/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м. Київ К/800/68064/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий); Кравцова О.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Мир Інгредієнтів" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мир Інгредієнтів" до Харківської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мир Інгредієнтів" (далі - позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до харківської митниці Міндоходів (далі - відповідач), в якій просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №807000003/2014/001384/2 від 9 вересня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між компанією СП ТОВ "ПАСТДАРГОМ САХОВАТИ", Республіка Узбекистан та ТОВ "Мир Інгредієнтів", Україна укладено контракт №0407-РS від 7 липня 2014 року та додаткову угоду від 18 серпня 2014 року відповідно до якого позивач придбав плоди сушені другого сорту - абрикос сушений (курага) без кісточки - 3995 кг та чорна слива сушена без кісточки (чорнослив) - 4000 кг. Декларуванням товарів, що переміщуються через митний кордон України та представництво інтересів ТОВ "Мир Інгредієнтів" у митних органах здійснювалося ТОВ "ФРАНКО-ТРЕЙД" м. Харків на підставі договору №47-ДФТ від 3 червня 2014 року. Позивачем задекларовано в Харківській митниці Міндоходів, митну вартість товару за декларацією митної вартості №807100000/2014/036098 від 29 серпня 2014 року. На підтвердження митної вартості товару позивачем відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України надано митному органу пакет документів: контракт №0407-РS від 7 липня 2014 року, інвойс від 14 серпня 2014 року №76-М, банківський платіжний документ, транспортні документи, що містять відомості про оцінювані товари. Розглянувши подані позивачем матеріали митний орган дійшов до висновку, що документи на підставі яких визначено митну вартість товару, містять розбіжності, у зв'язку із чим відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №807000003/2014/001384/2 від 9 вересня 2014 року.

На думку, позивача рішення митного органу неправомірне та необґрунтоване, а тому підлягає скасуванню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вищезазначені судові рішення, та ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, вислухаи пояснення сторін, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційних скарг, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, що ТОВ «Мир Інгредієнтів» зареєстрований 17 квітня 2014 року реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції, згідно з КВЕД-2010 основними видами його діяльності є : 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами, 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами, 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними і молюсками, 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 25 квітня 2014 року № 06/3-11/1866.

Між компанією СП ТОВ «ПАСТДАРГОМ САХОВАТИ», Республіка Узбекистан та ТОВ «Мир Інгредієнтів», Україна укладено контракт №0407-РS від 7 липня 2014 року та додаткову угоду від 18 серпня 2014 року, відповідно до яких позивач придбав плоди сушені другого сорту - абрикос сушений (курага) без кісточки - 3995 кг та чорна слива сушена без кісточки (чорнослив) - 4000 кг.

Декларуванням товарів, що переміщуються через митний кордон України та представництво інтересів ТОВ «Мир Інгредієнтів» у митних органах здійснювалося ТОВ «Франко-Трейд » м. Харків на підставі договору №47-ДФТ від 3 червня 2014 року.

Для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, а саме: плоди сушені другого сорту: - абрикос сушений (курага) без кісточки - 3995 кг та чорна слива сушена без кісточки (чорнослив) - 4000 кг, ТОВ «Мир Інгредієнтів» 29 серпня 2014 року до митного поста «Харків-Центральний» Харківської митниці Міндоходів подана електронна митна декларація №807100000/2014/036098 на товари «абрикос сушений (курага)» за митною вартістю 1,81 дол. США/кг. та «чорна слива сушена (чорнослив)» за митною вартістю 2,31 дол. США/кг., виробництва Узбекистан, та визначено митну вартість товару в загальній сумі 97301,97грн.

На підтвердження митної вартості товару позивачем відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) надано митному органу пакет документів: контракт № 0407-РS від 7 липня 2014 року, інвойс від 14 серпня 2014 року №76-М, банківський платіжний документ, транспортні документи, що містять відомості про оцінювані товари.

За результатами дослідження наданих ТОВ «Мир Інгредієнтів» документів, відповідач дійшов висновку щодо наявності розбіжностей в них, в зв'язку з чим 29 серпня 2014 року надіслав до відділу контролю за правильністю визначення митної вартості товару (далі ВКПВМВТ) запит №1267 з метою подальшого вирішення питання правильності визначення митної вартості товарів.

За наявною у відповідача ціновою інформацією ПІК «Інспектор 2006» щодо рівнів митної вартості товару встановлено, що заявлений декларантом рівень митної вартості значно менший рівня на подібні (аналогічні) товари, що оформлювалися іншими митницями по Україні в максимально наближений час.

Відповідач дійшов вказаних висновків, враховуючи те, що на запит відповідача декларантом не було надано вичерпний пакет документів для підтвердження заявленої митної вартості, отже, митним органом було прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди) та винесено рішення про

Відповідно до частин першої, четвертої - п'ятої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Згідно із статтею 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За правилами статті 53 вищевказаного кодексу України. у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, якими є : 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Як встановлено судами, надані позивачем документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, містять розбіжності, а саме: сума платіжного доручення не відповідає фактурній вартості товару. При цьому, контрактом передбачена 100% передоплата, після письмового повідомлення продавця про готовність товару та виставляння ним рахунку-проформи. Вказані повідомлення та рахунок - проформа до митного контролю не надавались. Прайс - лист містить лише ціни на товари, що поставляються у даній партії та адресований безпосередньо цьому покупцю. Тобто, це не прайс - лист, а комерційна пропозиція.

Заявлена декларантом митна вартість товарів менша ніж наявна інформація щодо ідентичних та подібних товарів, що міститься в ЄАІС ДМСУ.

У зв'язку із існуючими розбіжностями відповідач запропоновував декларанту надати додаткові документи для підтвердження визначення митної вартості товару.

Як встановлено судами, станом на 1 вересня 2014 року декларантом надані наступні додаткові документи: відомості щодо відсутності взаємозалежності продавця та українського суб'єкта ЗЕД, рахунок №25 від 22 серпня 2014 року щодо транспортних витрат, лист із таблицями іноземною мовою, висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 4 вересня 2014 року №3103, інших документів не надано.

Частинами першою та п'ятою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої, третьої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою-другою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені Митним кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Як встановлено судами, у відповідача виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, яка була нижчою від наявної бази даних цін на вказаний товар та з урахуванням документів, наданих самим декларантом. Враховуючи наведене, митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Відповідач, відповідно до наведених законодавчих норм, надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак, наданих позивачем додаткових документів щодо підтвердження заявленої митної вартості виявилось недостатньо для усунення сумнівів в правильності визначення митної оцінки товару. Інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Оскільки, питання застосування митної вартості товару, визначеної декларантом, не було своєчасно врегульовано позивачем, відповідачем для визначення митної вартості товарів застосовано один зі способів, передбачений статтею 57 МК України, а саме, резервний метод оцінки згідно зі статтею 64 Митного кодексу, необхідність застосування якого та неможливість застосування попередніх методів митниця послідовно довела у прийнятому рішенні.

Так, в графі 33 рішення зазначено, що митна вартість імпортованого товару не могла бути визначена за ціною договору (контракту), щодо товарів які імпортуються (вартість операції) відповідно до вимог статті 58 МК України в зв'язку з тим, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості в результаті аналізу поданих для підтвердження митної вартості документів виявлено, що документи містять розбіжності та неточності.

Як встановлено судами, митна вартість товару не могла бути визначена за другорядними методами відповідно вимог статті 59 МК України та статті 60 даного кодексу по причині відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, інформації про якість та репутацію на ринку. Так, відповідно до статті 59 Митного кодексу України під ідентичними товарами розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими як: - фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країни виробництва; виробника; під подібними (аналогічними), згідно із статтею 60 МК України, розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Визначити митну вартість відповідно до вимог статті 62 МК України та статті 63 МК України неможливо з причини відсутності у митного органу та декларанта вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Послідовно використавши усі попередні методи, працівники відділу митних платежів дійшли до висновку про те, що митна вартість оцінюваного товару має бути визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як встановлено судами, з метою забезпечення повноти оподаткування митним органом проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Міндоходів, з яких встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів є більшим: по товару №1 - МД №110010000/2014/4888 від 18 серпня 2014 року - 3,73 дол/США за кг нетто. Заявлений декларантом рівень митної вартості становить 1,81 дол.США за кг нетто, по товару №2 - МД №500060001/2014/26412 від 6 серпня 2014 року - 2,51 дол/США за кг нетто. Заявлений декларантом рівень митної вартості становить 2,31 дол.США за кг нетто.

Отже, коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (Резервний метод). Розрахунок митної вартості: тов..№1 - 3,73 дол.США/кг. (3,73 дол.США х 3995кг. = 14901,35 дол.США., тов..№2 - 2,51 дол.США/кг. (2,51 дол.США х 4000 кг.= 10040 дол.США.

З урахуванням викладеного, Вищий адміністративний суд України вважає, що приймаючи рішення про визначення митної вартості товарів Харківська митниця діяла в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, рішення митниці відповідає вимогам частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо його змісту, підстав для скасування оскаржуваного рішення митниці не вбачається.

Судами першої та апеляційної інстанцій повно встановлено обставини справи, дано належну оцінку доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права та обґрунтовано відмовлено в задоволенні адміністративного позову, тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень суду відсутні.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мир Інгредієнтів" залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: