Справа № 802/1552/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1552/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н. В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

10 січня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Цимбал Вікторії Анатоліївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_4 на праві власності належить автомобіль марки BMW модель X6, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 2993, 2014 року випуску, дата первинної реєстрації 27 березня 2015 року.

29 червня 2016 року Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області відповідно до п.п. 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 Податкового Кодексу України позивачу винесено податкове повідомлення - рішення № 60196-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2016 року № 60196-13, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням наявних у справі доказів, практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, наявні підстави для визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи також з наступного.

Згідно з п. п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового Кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст.267 Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 24.12.2015 року №909-VIII), об'єктом оподаткування визначено легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Пунктом 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п. п. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України органи внутрішніх справ зобов'язані до 01 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 є власником автомобіля марки BMW модель X6, реєстраційний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 3.0, дизель, 2014 року випуску, дата первинної реєстрації 27 березня 2015 року.

24 червня 2016 року позивач повідомив Вінницьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про те, що пробіг автомобіля марки BMW модель X6, реєстраційний номер НОМЕР_1 на 01 січня 2016 року - 24000 км.

Відповідно до інформації веб-сайту Мінекономрозвитку середньоринкова вартість легкового автомобіля BMW модель X6, об'єм двигуна 3.0, дизель, 2014 року випуску, з пробігом 24000 км становить 1104118,51 грн.

29 червня 2016 року Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області позивачу винесено податкове повідомлення - рішення № 60196-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

Відповідно до пп. 267.6.10. п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Так, положеннями Податкового кодексу України передбачено право фізичної особи - платника податку, на підставі оригіналів відповідних документів, звернутися до контролюючого органу з заявою про перерахунок суми податку.

В обґрунтування доводів позовних вимог, позивач зазначає, що вартість автомобіля марки BMW модель X6, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 699972,00 грн. та надає експертну оцінку автомобіля від 30 вересня 2016 року і довідку, видану ФОП ОСОБА_5, про те, що автомобіль перебував з 27 липня 2016 року по 30 вересня 2016 року на ремонті на СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_5.

Колегія суддів зазначає, що згідно з документами, наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, не надано суду доказів про те, що вартість автомобіля марки BMW модель X6, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент винесення оскаржуваного податковго повідомлення-рішення складала 699972,00 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності у відповідача підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 60796-13 від 29 червня 2016 року, оскільки середньоринкова вартість легкового автомобіля BMW модель X6, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Податкового кодексу України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

Згідно з п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Частиною третьою статті 27 Бюджетного кодексу України встановлено, що Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Так, колегія суддів зазначає, що статтею 27 Бюджетного кодексу України встановлено застереження щодо введення в дію Законів України, які впливають на показники бюджету, а саме: зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету, проте Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" № 909-VIII від 24 грудня 2015 року запроваджено зміни, які впливають на збільшення бюджетних надходжень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, оскільки Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" № 909-VIII від 24 грудня 2015 року запроваджено зміни, які не впливають на показники бюджету, а саме: не зменшують надходження бюджету та/або не збільшують витрати бюджету.

З приводу висновків суду першої інстанції щодо порушення вимог ст. 4 Податкового кодексу України, колегія судів зазначає, що дотримання вимог ст. 4 Податкового кодексу України, зокрема, принципів стабільності податкового законодавства та соціальної справедливості, покладається на законодавця. Будь-яких змін до Податкового кодексу України на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення внесено не було, положення ст. 267 Податкового кодексу України є чинними та неконституційними не визнавалися, а отже підлягають застосуванню.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що легковий автомобіль BMW модель X6, реєстраційний номер НОМЕР_1, не є об'єктом оподаткування в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII.

Відповідно до п. п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (в ред. Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. При цьому обов'язок зі сплати транспортного податку покладено на його платників починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Так, законодавець, визначаючи об'єкт оподаткування транспортним податком, передбачив, що ознаками такого є дата реєстрації автомобіля та об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Отже, обов'язок сплачувати транспортний податок покладено на позивача після набрання чинності Законом № 71-VІІІ від 28.12.2014 р., та не поширено такий на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015 р.

Оцінивши доводи заперечень на апеляційну скаргу про те, що транспортний податок відноситься до місцевих податків, колегія суддів зазначає наступне.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів не може погодитись з такими доводами сторони.

Відповідно до п. 7.3 ст. 7 Податкового кодексу України 7.3. будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28 грудня 2014 року внесено зміни до Податкового кодексу України, тобто запроваджено новий податок - транспортний податок та введено його в дію відповідно до Закону.

При цьому, введений Законом України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року податок на транспортний засіб не віднесений до місцевих податків, а встановлення та визначення видів податків є компетенцією законодавчого органу.

Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами позивача про те, що відсутність рішення Комарівської сільської ради про встановлення податку, як підставу того, що відповідний податок не повинен нараховуватись у 2016 році, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки рішення органу місцевого самоврядування не може вплинути на підстави нарахування та обов'язок платниками сплачувати податки та збори, які передбачені положеннями Податкового Кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У своєму рішенні від 14.10.2010 р., прийнятому в справі "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06), Європейський Суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (п. 50).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Однак, вказані положення не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

З урахуванням наведеного та обставин, встановлених у справі, оспорюване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем в межах компетенції, в порядку та у спосіб, визначених законом, і не призвело до порушення прав позивача.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що податкове повідомлення-рішення № 6096-13 від 29 червня 2016 року про сплату податку на транспорт з фізичних осіб у сумі 25 000 грн. є незаконним та необґрунтованим, та наявні підстави для його скасування.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин під час апеляційного розгляду справи доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 січня 2017 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.