Справа № 202/7687/16-а
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/7687/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 січня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді-Бєльченко Л.А.

при секретарі- Скляр А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську, Шрам В.А. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, указуючи, що 02 грудня 2016 року інспектором 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Шрамом Віктором Андрійовичем відносно нього складена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 244810 за нібито порушення ним, ОСОБА_1, п. 2.1а Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим згідно з частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Позивач вважає вказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, винесену інспектором Управління патрульної поліції Шрамом В.А., неправомірною, тому просив її скасувати.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 указав, що протиправні дії з боку інспектора патрульної поліції виявилися в тому, що він не мав складати постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Конституційний Суд України вирішив, що положення частини 1 статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання, необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Таким чином, інспектор Шрам В.А. взагалі не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення і виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення.

Також позивач указує, що інспектором Шрамом В.А. були порушені його права, передбачені статтею 268 КУпАП, оскільки він не зміг скористатися юридичною допомогою, дати свої пояснення, заперечення.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську, Машталер А.А., в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, указуючи, що 02.12.2016 року під час патрулювання відповідачем був помічений автомобіль НОМЕР_1, який порушив вимоги пунктів 2.9 «в» та 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, а саме водій здійснював рух автомобілю по вулиці Князя Володимира Великого, біля будинку № 34 в місті Дніпрі з неосвітленим номерним знаком. При перевірці документів водій ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Особу водія в подальшому встановлено за паспортом громадянина України. У зв*язку з вчиненням правопорушення, інспектором патрульної поліції Шрамом В.А. за результатами розгляду адміністративної справи була винесена постанова серії АР № 244810 про притягнення водія автомобіля ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Справа про адміністративне правопорушення була розглянута з дотриманням вимог статей 251,258,283,284 КУпАП. ОСОБА_1 роз*яснювались права, передбачені статтею 268 КУпАП, порядок та строк оскарження постанови. Під час винесення постанови на місці вчинення ніяких зауважень, клопотань від правопорушника не надходило.

Представник відповідача вважає позовні вимоги позивача безпідставними та просив відмовити у їх задоволені.

З*ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.12.2016 року о 03:40 годині ОСОБА_1 рухався на автомобілі НОМЕР_1 по вулиці Князя Володимира Великого, біля будинку № 34 в місті Дніпрі, в порушення пунктів 2.9 «в» та 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, з неосвітленим номерним знаком та не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Постановою серії АР № 244810 ОСОБА_1 за вчинене правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Зазначене підтверджується копією постанови на а.с. 25. Сам позивач в судовому засіданні не заперечував, що на вимогу працівника патрульної поліції він йому не надав посвідчення водія на право керування транспортним засобом, оскільки не міг знайти його в своєму автомобілі.

Обставини, викладені в позовних вимогах позивача, зводяться до оцінки дій посадової особи Департаменту патрульної поліції під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і нібито допущених порушеннях норм Кодексу про адміністративні правопорушення. Проте, це не відповідає дійсності.

Так, статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" на поліцію покладені завдання щодо регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Законом України від 14.07.2015 року № 596-VIII, який набрав чинності 08.08.2015 року, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Указаними змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв. Цим же Законом внесені зміни і до статті 258 КУпАП, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до її компетенції, при цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місті вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, на яке посилається позивач, указуючи, що відповідач не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці, було прийнято раніше, ніж набрав чинності Закон № 596-VIII від 14.07.2015 року. Крім того, в цьому Рішенні дано офіційне тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення". Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "За місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тож, посилання позивача у даному випадку на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 є недоречним.

Безпідставними суд вважає і посилання позивача на недотримання відповідачем під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вимог статті 268 КУпАП.

Так, з копії постанови серії АР № 244810 від 02.12.2016 року убачається, що ОСОБА_1 роз*яснювалися права, передбачені статтею 268 КУпАП, строк і порядок оскарження цієї постанови, про що свідчить його підпис. Проте, ніяких пояснень, зауважень або клопотань від позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надійшло. Оскаржувана ОСОБА_1 постанова відповідає вимогам статей 283,284 КУпАП. Порушень вимог статті 251 КУпАП при розгляді справи про адмінправопорушення з боку відповідача також не встановлено.

Тож, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 КАСУ з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 гривень.

Керуючись ст.ст. 69-71, 159-163, 171-2 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 до інспектора 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську, Шрам В.А. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.А. Бєльченко