Справа № 820/5536/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

820/5536/16

Харківський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 січня 2017 р. № 820/5536/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС - Коростишівська паперова фабрика" до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У судове засідання представник позивача не прибув, був повідомлений належним чином. про час, дату та місце розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що встановлені при перевірці позивача порушення належним чином зафіксовані в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на цілком законних підставах та відповідає чинному законодавству, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області проведена камеральна перевірка ТОВ «АСС-Коростишівська паперова фабрика» з питання своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами якої складено акт від 07.04.2016р №728/20-31-12-01-10/25313409.

За висновками вказаного акту камеральної перевірки встановлено, що ТОВ «АСС-Коростишівська паперова фабрика» несвоєчасно здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:

- від 15.12.2015 № 88, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 9 календарних днів;

- від 18.12.2015 № 107, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 10 календарних днів;

- від 16.12.2015 № 95, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 12 календарних днів;

- від 15.12.2015 № 80, зареєстровану 12.01.2016 року термін прострочки 13 календарних днів;

- від 15.12.2015 № 92, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 9 календарних днів;

- від 16.12.2015 № 101, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 12 календарних днів;

- від 14.12.2015 № 74, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 10 календарних днів;

- від 15.12.2015 № 90, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 17 календарних днів;

- від 15.12.2015 № 93, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 13 календарних днів;

- від 14.12.2015 № 78, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 10 календарних днів;

- від 15.12.2015 №82, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 9 календарних днів);

- від 16.12.2015 № 96, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 12 календарних днів;

- від 15.12.2015 №85, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 9 календарних днів);

- від 16.12.2015 № 97, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 12 календарних днів;

- від 14.12.2015 № 71, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 10 календарних днів;

- від 15.12.2015 № 81, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 9 календарних днів;

- від 15.12.2015 № 87, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 13 календарних днів;

- від 18.12.2015 № 108, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 10 календарних днів;

- від 17.12.2015 № 102, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 11 календарних днів;

- від 16.12.2015 №77, зареєстровану 05.01.2016 року, термін прострочки 5 календарних днів;

- від 14.12.2015 № 69, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 10 календарних днів;

- від 14.12.2015 № 75, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 10 календарних днів;

- від 15.12.2015 № 86, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 9 календарних днів);

- від 14.12.2015 № 76, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 10 календарних днів;

- від 15.12.2015 № 91, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 13 календарних днів;

- від 18.12.2015 № 110, зареєстровану 13.01.2016 року, термін прострочки 11 календарних днів;

- від 14.12,2015 № 79, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 10 календарних днів;

- від 17.12.2015 №105, зареєстровану 12.01.2016 року, термін прострочки 11 календарних днів;

- від 15.12.2015 № 89, зареєстровану 08.01.2016 року, термін прострочки 9 календарних днів (а.с.14-17).

За висновками вказаного акту перевірки, фіскальним органом виявлені порушення: п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України під 02.12.2010 №2755- VI зі змінами та доповненнями, яким передбачено термін реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків суб’єкта владних повноважень і винесених на підставі таких висновків спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Товариством з обмеженою відповідальністю «АСС-КОРОСТИШІВСЬКА ПАПЕРОВА ФАБРИКА» 18.12.2015р. проведено державну реєстрацію зміни місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до положень п.4. розділу 6 Договору про визнання електронних документів №301020152 від 30.10.2015р. орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформація, на момент звернення ТОВ «АСС-КПФ» до ДПІ, стосовно місцезнаходження ТОВ «АСС - КОРОСТИШІВСЬКА ПАПЕРОВА ФАБРИКА» не відповідала його місцезнаходженню, вказаному в договорі про визнання електронних документів №301020152 від 30.10.2015 року.

Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», створено з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Частиною другою статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що технічний адміністратор Єдиного державного реєстру в день проведення реєстраційної дії забезпечує передачу до інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує єдину державну податкову політику та державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - відомостей про проведення такої реєстраційної дії.

Частинами 1, 2, 5 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що відомості про юридичну особу (серед яких, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи) включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Органом ДФС не було розірвано договір про визнання електронних документів №301020152 від 30.10.2015р.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем вжито заходи щодо своєчасної реєстрації податкових накладних.

Так, зокрема, позивач неодноразово звертався з відповідними листами до органів ДФС з вимогою розірвати Договір про визнання електронних документів №301020152 від 30.10.2015р. укладений з ТОВ «АСС-КОРОСТИШІВСЬКА ПАПЕРОВА ФАБРИКА» та укласти з ТОВ «АСС-КОРОСТИШІВСЬКА ПАПЕРОВА ФАБРИКА» новий Договір про визнання електронних документів. Крім того, податкові накладні своєчасно були складені та направлені на реєстрацію.

Порядок застосування штрафних санкцій, передбачених статтею ст.120-1 ПКУ, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику /пункт 120-1.3 Податкового кодексу України,

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство фінансів України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014, № 375 Міністерство фінансів України (Мінфін) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінфін є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, зокрема, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства.

Разом з тим, Законом від 24.12.2015, № 909-УІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (набрав чинності з 01.01.2016) пункт 120ЧЗ статті пункт 120-1 Податкового кодексу України виключено, а разом із ним вимога про обов'язкове застосування контролюючим органом порядку застосування штрафних санкцій, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику виключено.

Як наслідок, органи Державної фіскальної служби України, починаючи з 01.01.2016 мають повноваження застосовувати штрафні санкції, що передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України не регулюючись порядком затвердженим Міністерством фінансів України.

Згідно положень статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму рішенні від 09.02.1999, № 1-рп/99 "У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)" Конституційний суд України зазначив, що у статті 58 Конституції України закріплено один із загальновизнаних принципів права - принцип негайної дії норми права у часі, тобто вона є нормою-принципом. Обсяг дії норми-принципу порівняно із звичайною нормою набагато ширший, оскільки вона не регулює конкретні суспільні відносини, а встановлює загальне, основоположне правило для всіх чи певного кола правовідносин. Частина перша статті 58 Конституції України встановлює принцип дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, який має застосовуватися щодо будь-яких законів чи інших нормативно-правових актів. Дія зазначеного принципу обмежена лише випадками, коли закони та інші нормативно-правові акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Інших обмежень стаття 58 Конституції України не передбачає

Таким чином, на момент порушення позивачем строку реєстрації податкових накладних повинна застосовуватися стаття 120-1 Податкового кодексу України в редакції чинній на момент вчинення такого порушення.

Отже, контролюючий орган зобов’язаний застосувати штрафні санкції передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України (до 01.01.2016) лише у відповідності до порядку застосування штрафних санкцій, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Станом на дату порушення строку реєстрації податкових накладних порядку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, на підставі якого контролюючим органом застосувалися б штрафні санкції, визначені статтею 120-1 Податкового кодексу України не існувало.

Крім того, в силу приписів п.8 ч.3 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (Дія).

Вочевидь, що накладення штрафних санкцій повинно відповідати принципам розумності і справедливості, зобов'язане бути адекватним характеру вчиненого правопорушення. З цього випливає, що наявність самого факту правопорушення не може бути підставою для притягнення до відповідальності. Юридична відповідальність не може бути заснована на принципі «об'єктивного поставлення», що означає обов'язковість встановлення наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями особи, яка притягається до відповідальності, і заподіяною нею шкодою.

Крім того, при притягненні до фінансової відповідальності повинна бути встановлена як об'єктивна складова, що включає в себе встановлення самого факту правопорушення, так і суб'єктивна, яка відображає конкретні обставини справи.

В даному випадку орган ДФС не взяв до уваги перелічені вище обставини щодо відсутності вини у діях скаржника.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем вказаного процесуального обов'язку стосовно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не виконано, не доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому, суд приходить до висновку про невідповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є таким, що підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС - Коростишівська паперова фабрика" до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 160 – 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС - Коростишівська паперова фабрика" до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Тітов О.М.