Справа № 310/6669/16-а(2-а/310/653/16)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 рокусправа № 310/6669/16-а(2-а/310/653/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2016 року у справі № 310/6669/16-а(2-а/310/653/16) за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради про скасування перерахунку сплати за спожиту воду та прийняті стоки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21 вересня 2016 року звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради, згідно з яким просить:

- зобов'язати відповідача скасувати нарахування на особовий рахунок позивача НОМЕР_1 210 літрів на добу х 251 добу х 2 особи 19,296 грн./м3 = 2034,18 грн. з 21.09.2015 року по 29.05.2016 року, скасувати нарахування та послуги водоспоживання без лічильника з 29.05.2016 року за нормою споживання 210 літрів за добу на 1 особу, а для сім'ї з двох осіб щомісячне нарахування 251,23 грн.;

- зобов'язати відповідача проводити нарахування на особовий рахунок позивача НОМЕР_1 за показаннями лічильника, встановленого за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання ним законної сили.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про безпідставність висновку відповідача щодо самовільного та несанкціонованого втручання позивача у роботу водомірного вузлу та як наслідок безпідставного нарахування послуг водоспоживання без лічильника починаючи з 21.09.2015 року.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2016 року позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не надано доказів самовільного та несанкціонованого втручання позивача у роботу водомірного вузлу.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що цей спір не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради №1 від 13 квітня 2011 року створено КП «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради (а.с.23).

Як вбачається з ліцензії виданої КП «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради №1060 від 17.06.2011 року, відповідач здійснює таку господарську діяльність як централізоване водопостачання та водовідведення (а.с.30).

10 травня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір №2040906 про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення до оселі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.39-40).

Відповідно до п. 1 договору виконавець (КП «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради) зобов'язується своєчасно надавати споживачеві (ОСОБА_1.) відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. У своїх взаємовідносинах сторони керуються нормами діючого законодавства України.

Відповідно до підпунктів 9, 10 пункту 16 договору, споживач зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку води та не втручання і їх роботу.

В свою чергу підпунктом 4 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 споживач зобов'язаний забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручання в їх роботу.

Згідно з абзацом в) підпункту 2 пункту 17 договору виконавець має право: нараховувати обсяг споживчих послуг за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу за останній розрахунковий місяць порушення вимог виконавця, зокрема, у випадку самовільного порушення цільності пломб, що встановлені виконавцем на мережах споживача.

Враховуючи те, що спір виник у зв'язку з нарахуванням відповідачем ОСОБА_1 суми за обсяг наданих послуг з постачання холодної води та водовідведення при самовільному порушенні цілісності пломби згідно з пунктом 17 договору, з розміром якого позивач не згоден, спірні відносини є договірними.

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Приписи ч. 1 ст. 2 КАС України визначають, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Пунктом 14 частини 1 статті 3 КАС України встановлено, що адміністративний договір - дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

При цьому, слід зазначити, що договір, укладений суб'єктом владних повноважень, в тому числі, на реалізацію своєї компетенції у сфері управління, проте на підставі вільного волевиявлення, на засадах рівності сторін, відповідно до норм цивільного законодавства, є цивільним, а не адміністративним, оскільки в змісті цього договору відсутні відносини влади і підпорядкування.

Метою адміністративного договору є реалізація функцій держави, тобто реалізація повноважень відповідного державного органу, тоді як метою цивільно-правового договору є задоволення потреб суб'єктів цивільно-правових відносин.

Оскільки, укладення договору №2040906 від 10 травня 2012 року про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення до оселі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 спрямовано на задоволення потреб суб'єктів цивільно-правових відносин та такий договір є цивільним, а отже враховуючи той факт, що спірні відносини виникли на підставі дій спрямованих на реалізацію умов договору №2040906, цей спір не є публічно правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В свою чергу суд апеляційної інстанції зазначає про те, що цивільним законодавством регулюються цивільні відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників. При цьому учасником цивільних відносин можуть бути держава, державні органи, органи місцевого самоврядування та інші суб'єкти публічного права. У межах цих цивільних відносин можуть оскаржуватись дії суб'єктів публічного права, якщо вони порушують цивільні права або інтереси.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Тобто, наведені приписи Цивільного процесуального кодексу прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із цивільних відносин, у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що цей спір має вирішуватися за правилами ЦПК, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо наявності підстав для закриття провадження у справі №310/6669/16-а(2-а/310/653/16) на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суд першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про закриття провадження у справі №310/6669/16-а(2-а/310/653/16).

Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 198, 203, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради - задовольнити повністю.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2016 року у справі №310/6669/16-а(2-а/310/653/16) - скасувати.

Провадження у справі №310/6669/16-а(2-а/310/653/16) - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1 її право на звернення до суду з цим позовом за правилами цивільного судочинства.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 13 січня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко