Справа № 803/809/16
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

803/809/16

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017р. Справа № 876/7300/16 Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Петроль"

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14.06.2016р. по справі №803/809/16

за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Петроль"

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач (апелянт у справі): ТзОВ "Укр-Петроль" оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі та не повно з’ясував обставини, що мають істотне значення для справи, що стало причиною винесення незаконного рішення. Апелянт вважає, що зобов’язання, передбачені Законом №875-ХІІ, ТзОВ "Укр-Петроль" виконані, що виключає настання відповідальності та застосування адміністративно-господарських санкцій. При цьому, законодавець не покладає на підприємство обов’язку самостійно шукати інвалідів для виконання нормативу їх працевлаштування. У зв’язку з цим, відповідач (апелянт у справі): ТзОВ "Укр-Петроль" вважає, що підприємством були прийняті всі належні від нього заходи для недопущення господарського правопорушення невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.14 Закону України “Про зайнятість населення” інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” належать до категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875-ХІІ від 21.03.1991р., з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Відповідно до частини 2 ст.17 Закону №875-ХІІ, підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

29.02.2016р. відповідач (апелянт у справі): ТзОВ "Укр-Петроль" подало до Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою №10-ПІ (Звіт), порядок подачі якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно поданого відповідачем звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою №10-ПІ, при середньообліковій кількості штатних працівників облікового складу 248 чол., середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складала 5 осіб, при нормативі 10 штатних працівників (а.с.6).

Згідно ч.1 ст.18 Закону №875-ХІІ, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Частиною 3 статті 18 вказаного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 ст.19 цього ж Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч.5 вказаної статті, виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Слід вказати, що основним місцем роботи є місце роботи, де заявник працює на підставі укладеного трудового договору із оформленням трудової книжки та занесенням до неї запису про працевлаштування, спеціальним робочим місцем для інваліда є окреме робоче місце або ділянка виробничої площі, які потребують здійснення додаткових заходів з організації праці особи з урахуванням її індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю, шляхом пристосування основного і додаткового устаткування, технічного обладнання тощо.

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості встановлено Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 70 від 31.01.2007 (надалі - Порядок).

Згідно абзацу 3 пункту 2 Порядку, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013, який набрав чинності з 12.07.2013, затверджено форми звітності № 3-ПН “Інформація про попит на робочу силу (вакансії)” та Порядок її подання.

Згідно з вимогою пункту 2.1 Порядку подання форми звітності №3-ПН “Інформація про попит на робочу силу (вакансії)”, така звітність подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 даного Порядку визначено, що у звіті №3-ПН “Інформація про попит на робочу силу (вакансії)” у пункті 3 вказується кількість вакансій, на які можуть бути працевлаштовані громадяни, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню (відповідно до статті 14 Закону України “Про зайнятість населення”), і за необхідності зазначаються категорії таких громадян.

Законодавець зобов'язує підприємства надавати державній службі зайнятості відповідну звітність щодо наявності вакантних місць, створених для працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями, для організації працевлаштування інвалідів. Звіт за формою 3-ПН “Інформація про попит на робочу силу (вакансії)”, є актом інформування органів працевлаштування про створені робочі місця і водночас запитом про направлення на підприємство осіб з обмеженими фізичними можливостями для працевлаштування.

Згідно листа Луцького міського центру зайнятості від 08.06.2016 року №1875/05-18 слідує, що впродовж 2015р. до Луцького міського центру зайнятості від ТзОВ "Укр-Петроль" надійшов 1 звіт з інформацією про попит на робочу силу (вакансії) від 27.11.2015р. на посаду “оператор АЗС”, інваліди на вищезазначену вакансію не направлялись (а.с.25). Із даного звіту вбачається, що товариство не відобразило в пункті 4 розділу ІІ звіту про потребу в працівниках з обмеженими фізичними можливостями, а саме в інвалідах (а.с.26, зворот).

Колегія суддів зазначає, що товариством не було вжито усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, своєчасно не надано інформацію про наявне вакантне робоче місце територіальному органу центру зайнятості, а також самостійно не сплачено адміністративно-господарські санкції у строки, встановлені Законом і апелянтом не було надано суду доказів на підтвердження цих обставин.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до положень статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. При цьому застосування принципу вини як умови відповідальності пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

На підставі наведених норм матеріального права колегія суддів прийшла до висновку про те, що неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме неподання звітів за формою №3-ПН про наявність вакансій для інвалідів державній службі зайнятості за вказаний період, є порушенням вищезгаданих норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Петроль" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14.06.2016р. по справі №803/809/16 за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Петроль" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, - залишити без задоволення.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14.06.2016р. по справі №803/809/16,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга