Справа № 804/1920/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2017 рокусправа № 804/1920/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

представника відповідача: Артемова А.О.,

представника позивача: Шклярова А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2016 року у справі № 804/1920/16 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним Договору № 003-03616-240215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" від " 24" лютого 2015 року, укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_4 (і.п.н. НОМЕР_1), оформлені листом-повідомленням вих. № 8821/299 від 23.09.2015 р.;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" включити ОСОБА_4 (і.п.н. НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_4 для внесення даних до Загального Реєстру вкладників публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2016 року адміністративний позов було задоволено частково. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" включити ОСОБА_4 (і.п.н. НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_4 для внесення даних до Загального Реєстру вкладників публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадиров Владислав Володимирович, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволені адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24 лютого 2015 року між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено договір № 003-03616-240215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у доларах США.

На виконання умов пп. 1.6. укладеного договору, позивачу було відкрито вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2.

Згідно до пп. 1.2. договору сума вкладу становила - 5200,00 доларів США.

Тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" було запроваджено строком на 3 місяці з 03 березня 2015 до 02 червня 2015 року.

02 жовтня 2015 року Постановою Правління Національного банку України №664 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "Дельта Банк".

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта банк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб та призначено відповідача уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку строком на 2 календарних роки, а саме з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

Після отримання інформації про запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації, позивач зверталась до банківської установи з заявою про повернення коштів, яка задоволена не була.

Крім того, банк повідомив позивача про нікчемність договору від 24 лютого 2015 року.

Не погодившись з вказаними діями Відповідача, Позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на приписи КАС України, виходив з того, що позивач є вкладником ПАТ "Дельта Банк" в розумінні положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та має бути включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Приписами ч.3 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Статтею 1 Закону України «Про банки та банківську діяльність», передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Згідно п.6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, вбачається, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Зазначена позиція сформована Верховним судом України та викладена в постанові від 16.02.2016 року (реєстраційний номер - 56755298).

Одночасно, суд апеляційної інстанції зазначає, що положення абзацу 2 частини 1 статті 244-2 КАС України передбачає право суду відступити від правової позиції, викладеної у висновках ВСУ, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком ВСУ, викладеним у зазначених постановах, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. А згідно із частиною першою статті 4 цього ж Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Функціями Фонду, визначеними частиною другою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідно фінансових санкцій і накладення адміністративні штрафів. Це свідчить про виконання Фондом функцій, пов'язаних із здійсненням владних управлінських повноважень, що є основною ознакою суб'єкта владних повноважень.

Отже, характер спірних правовідносин у цій справі є публічно-правовим.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Щодо застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника і визнання його банкрутом», то суд апеляційної інстанції зазначає, що положення статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вказують про не поширення дії Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника і визнання його банкрутом» на банки.

Аналізуючи положення статті 12 ГПК України, слід зазначити, що зазначеною нормою, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Отже, обов'язковою кваліфікуючою ознакою господарського спору є те, що позовні вимоги пред'являються саме до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство

Матеріали справи не містять відомостей про порушення у господарському суді справи про банкрутство щодо публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

У справі, що розглядається спір виник між вкладником та Фондом, а не банком боржником, щодо якого порушено справу про банкрутство.

Таким чином, до цих спорів немає підстав застосовувати приписи статті 12 ГПК України та поширювати на такі спори юрисдикцію господарських судів.

Одночасно, практика господарських судів, яка існує на час прийняття рішення судом апеляційної інстанції свідчить про відмову у прийнятті позовних заяв з аналогічним предметом спору з підстав їх непідсудності господарським судам.

Тому, дотримання судами адміністративної юрисдикції висновків ВСУ щодо підсудності цієї категорії справ та практики господарських судів щодо прийняття позовних заяв позивачів, які слідують висновкам ВСУ породжують у позивачів невизначеність у судовому захисті їх прав щодо отримання коштів, вкладених у банк, який ліквідується.

Така ситуація впливає на гарантії визначені ст. 6 ЄКПЛ та створює умови до можливого її порушення.

В той же час, суд апеляційної інстанції приймаючи рішення у цій справі враховує, що формування судової практики ВСУ, особливо з такого важливого процесуального питання, як підсудність справ певним судам загальної юрисдикції потребує часу для Верховного Суду України, а також має кінцевим результатом визначення належного суду по розгляду справ цієї категорії.

Тому, суд апеляційної інстанції не відходить від вказаних висновків Верховного Суду України і зазначає про порушення судом першої інстанції правил підсудності та застосовує положення частини 1 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якого постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо її неналежить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2016 року була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про необхідність її скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2016 року у справі № 804/1920/16 - скасувати.

Провадження в адміністративні справі № 804/1920/16 за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко