Справа № 826/852/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 січня 2017 року № 826/852/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
до третя особа Шевченківського відділення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві Товариство з обмеженою відповідальністю "Квадрига"
провизнання протиправним та скасування рішення № 11/У-560 від 19.08.2015 з приводу зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Шевченківського відділення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Квадрига" про визнання протиправним та скасування рішення № 11/У-560 від 19.08.2015 з приводу зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем рішення № 11/У-560 від 19.08.2015 з приводу зняття з реєстрації місця проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_1 було прийнято за відсутності на те правових підстав та з порушенням вимог чинного законодавства. Також позивачі посилались на те, що вказаним рішенням було порушено права дітей, один з яких є малолітнім інвалідом дитинства.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що позивачі були зняті з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 на підставі заяви представника власника вказаної квартири у зв'язку з припиненням підстав на право користування житловим приміщенням.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не прибули, про причини неприбуття суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача , суд, -

В С Т А Н О В И В:

14.08.2015 ОСОБА_1 на ім'я начальника Шевченківського відділення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві подано заяву в якій зазначено про те, що квартира за адресою АДРЕСА_1 арештована 08.04.2013 Шевченківським районним судом м. Києва та з 07.04.2015 йдуть суди щодо питання визнання незаконним правочину за яким вказана квартира перейшла до ТОВ "Квадрига" та про факт відкриття кримінального провадження. Також в зазначеній заяві ОСОБА_1 викладено прохання до закінчення слідства в кримінальній справі та закінчення провадження у цивільній справі, яка перебуває в провадження Шевченківського районного суду м. Києва не вчиняти дій щодо зняття з реєстрації місця проживання в квартирі за адресою АДРЕСА_1 її та її трьох дітей.

Листом № № 11/У-560 від 19.08.2015 від 19.08.2015 Шевченківське відділення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві повідомило позивачу-1 наступне: "Ваша заява про заборону зняття з реєстрації місця проживання Вас та Ваших дітей за адресою: АДРЕСА_2 Шевченківським РВ ГУ ДМС України в м. Києві розглянута.

Повідомляємо, що згідно п.3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого наказом МВС України №1077 від 22.11.2012 року на підставі зави представника нового власника Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАДРИГА» 10.07.2015 року Ви разом з дітьми зняті з реєстрації місця проживання за вказаною вище адресою у зв'язку з припиненням підстав на право користування житловим приміщенням."

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 вважаючи рішення № 11/У-560 від 19.08.2015 з приводу зняття їх з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 протиправним та таким, що підлягає скасуваню звернулись з відповдіним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

З аналізу змісту документу від 19.08.2015 під № 11/9-560 вбачається, що це лист, яким відповідачем було надано позивачу 1 відповідь за результатами розгляду її заяви про заборону зняття з реєстрації місця проживання її та її дітей за адресою: АДРЕСА_2 Шевченківським РВ ГУ ДМС України в м. Києві та повідомлено про те, що вона 10.07.2015 разом з дітьми зняті з реєстрації місця проживання за вказаною адресою у зв'язку з припиненням підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином лист № 11/9-560 від 19.08.2015 не є рішенням з приводу зняття позивачів з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, а носить виключно інформаційний характер.

Крім того, з вказаного листа вбачається, що рішення щодо зняття позивачів з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою було прийнято станом на 10.07.2015, у той час, як лист № 11/9-560 датований 19.08.2015.

Отже, лист № 11/9-560 від 19.08.2015 не є юридично значеним для позивачів, оскільки не має безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивачів шляхом позбавлення їх можливості реалізувати належне їм право або шляхом покладення на них будь-якого обов'язку, отже сам по собі не породжує для позивачів настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на їх права та обов'язки.

Частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, враховуючи те, що позивачами не оскаржуються дії відповідача щодо прийняття рішення з приводу зняття позивачів з реєстрації місця проживання , у той час, як захист прав та інтересів у сфері житлових відносин здійснюється в порядку цивільного судочинства, у суду відсутні правові підстави для надання оцінки правомірності зняття позивачів з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов