Справа № 816/287/16
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 р.Справа № 816/287/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Рєзнікової С.С.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Скригонюка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національної поліції України на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2016р. по справі № 816/287/16 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії № 3 апарату Національної поліції України, треті особи Управління внутрішньої безпеки в Полтавській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Головне управління урядового фельд'єгерського зв'язку про визнання протиправним та скасування частини наказу, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

09 березня 2016 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, з урахуванням змін та доповнень до Національної поліції України (далі - відповідач-1), Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач-2), Центральної атестаційної комісії № 3 апарату національної поліції України (далі - відповідач-3), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Управління внутрішньої безпеки в Полтавській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Головне управління Урядового фельд'єгерського зв'язку, в якому просив суд :

- визнати протиправним та скасувати рішення Центральної атестаційної комісії № 3 апарату Національної поліції України від 20.01.2016 в частині звільнення з посади оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Полтавській області через службову невідповідність;

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 04.03.2016 № 143 о/с, яким внесено зміни в наказ Національної поліції України від 03.02.2016 № 72 о/с, щодо звільнення позивача з посади оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Полтавській області Департаменту внутрішньої безпеки зі служби в поліції за підпунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 15.03.2016 на підставі листа Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку від 26.02.2016 № 63/08-42 дск, атестаційного листа від 20.01.2016;

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 03.02.2016 № 72 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за підпунктом 8 (у зв'язку із переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств та відомств) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" на підставі листа Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку від 01.02.2016 № 63/08-180 дск;

- поновити на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Полтавській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- зобов'язати Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу з 15.03.2016 по день поновлення на роботі;

- допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення та виплати середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2016р. адміністративний позов задоволено. В частині поновлення на посаді та виплати грошового забезпечення за один місяць постанову звернено до негайного виконання. (а.с.237-251 т.2)

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, Національна поліція України подала апеляційну скаргу в частині задоволених позовних вимог до Національної поліції України, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.(а.с3-8 т.3)

На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку про те, що у спірних правовідносинах були відсутні підстави для проведення атестування позивача, оскільки така атестація проходила відповідно до вимог чинного законодавства.

Висновок суду про протиправність рішення Центральної атестаційної комісії також не відповідає обставинам справи, оскільки атестаційна комісія є колегіальним органом, який після вивчення матеріалів щодо поліцейського приймає рішення шляхом голосування, і такі повноваження є дискреційними, що виключає їх підміну судом.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача під час апеляційного розгляду підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до приписів частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2002 по 06.11.2015, мав спеціальне звання «майор міліції» (том 1 а.с. 98-110, 207).

Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 № 13 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" позивача було призначено оперуповноваженим в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Полтавській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, з присвоєннм спеціального звання "майор поліції" (том 2 а.с. 23).

20.11.2015 року Національна поліція України видала наказ № 210 о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві", пунктом першим якого визначено, зокрема проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів (том 2 а.с. 30).

Наказом Національної поліції України від 02.12.2015 № 134 затверджено склад центральної атестаційної комісії Національної поліції України (із змінами згідно із наказами від 22.12.2015 № 195 та від 19.01.2016 № 44 том 2 а.с.31, 34-37).

На підставі зазначених наказів Центральною атестаційною комісією № 3 апарату Національної поліції України проведено атестування позивача результати якого оформлено протоколом від 20.01.2016 ОП № 15.00002110.0015099 /том 2 а.с. 80/.

Згідно з протоколом від 20.01.2016 ОП № 15.00002110.0015099 та Розділом IV атестаційного листа "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційною комісією зроблено висновок: "4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність" /том 2 а.с. 57-58/.

Наказом Національної поліції України від 03.02.2016 № 72 о/с "По особовому складу" з 05.02.2016 року позивача було звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил (з постановленням на військовий облік) за підпунктом 8 (у зв'язку із переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" /том 1 а.с. 230/.

04.03.2016 Національною поліцією України видано наказ № 143 о/с, яким внесено часткові зміни до пункту наказу Національної поліції України від 03.02.2016 № 72 о/с щодо звільнення ОСОБА_1, а с саме : вважати таким, що звільнений за підпунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 15.03.2016 /том 1 а.с. 231/.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію», для проведення атестування позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Віідповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п. п. 9, 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженним постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» наказом Національної поліції України від 07.11.2015 № 13 о/с

позивача було призначено оперуповноваженим в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Полтавській області, з присвоєнням спеціального звання "майор поліції" /том 2 а.с. 23/.

Відповідно до пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Зазначена норма не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Та обставина, що при прийнятті позивача на службу в поліцію для нього не проводився конкурс на зайняття посади в поліції, не породжує для відповідача право проводити відповідний конкурс в подальшому, тобто для вже призначеного на посаду працівника.

Статтею 58 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Колегія суддів зазначає, що мету та підстави атестування поліцейських визначено у статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з частиною 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведені у частині 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

З метою реалізації зазначених вище положень Закону України "Про Національну поліцію" наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року № 1465 затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських (надалі - Інструкція), пунктом 3 розділу ІV якою встановлено, що атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники, за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців.

Згідно з п. 9 розділу ІV Інструкції, прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до п. 10 розділу ІV Інструкції, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного п. 15 цього розділу. Результати професійного тесту та тестування на загальні здібності та навички фіксуються у відомості про результати тестування і засвідчуються підписом поліцейського. Максимальна кількість балів, яку може набрати поліцейський за результатами проходження двох тестувань, 120, які враховуються рівними частинами (50 % тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) та 50 % тестування на загальні здібності та навички).

Пунктами 15-16 розділу IV Інструкції передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій);2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

За правилами, встановленими пунктами 17-20 розділу IV Інструкції, атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення. Голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, і запрошених осіб.

Рішення атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови атестаційної комісії. Усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Аналізуючи наявність підстав для прийняття Центральною а естаційною комісією №3 рішення від 20.01.2016 року про невідповідність позивача займаній посаді та подальшому звільненню зі служби поліції через службову невідповідність, суд зазначає наступне.

Позиція апелянта зводиться до того, що атестування позивача проведено з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив його службової кар'єри, що відповідає частині 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Проте, наведені підстави для призначення атестування колегія суддів відхиляє, оскільки мета атестування, закріплена у частині першій вищезазначеної статті, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Закон України «Про Національну поліцію» не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Закріплену у частині 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» мету атестування відповідач - Національна поліція України області необґрунтовано розцінив як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з метою визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті відповідач не довів.

Доводи апелянта про те, що наказ Національної поліції України від 20.11.2015 року № 210 о/с, яким було призначено організацію проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві у встановленому порядку протиправним не визнаний , а рішення про включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню Національною поліцією не приймалося безпосередньо , не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на зміст наказу Національної поліції України від 20.11.2015 року № 210 о/с.

Крім того, правові та організаційні засади процедури оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня (атестації) врегульовано Законом України «Про професійний розвиток працівників» від 12.01.2012 р. №4312-VI.

Статтею 12 цього Закону визначені категорії працівників, які не підлягає атестації. Так, зокрема, згідно частини першої цієї статті не підлягають атестації працівники, які не відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Таким чином, атестація працівника одразу ж після прийняття його на роботу (у тому числі на службу до поліції), безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження не відповідає меті та завданню атестування і суперечить вимогам Закону України «Про професійний розвиток працівників» та Закону України «Про Національну поліцію».

Позивача призначено на посаду наказом Національної поліції від 07.11.2015 року №13 о/с , а тому проведення атестування позивача результати якого оформлено протоколом від 20.01.2016 ОП № 15.00002110.0015099 здійснено з порушенням правових та організаційних засад оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам,, визначенних Законом України «Про професійний розвиток працівників».

За змістом пункту 28 Інструкції № 1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

На виконання вищевказаного пункту, 04.03.2016 Національною поліцією України видано наказ №143 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Враховуючи , що атестування позивача проведено в порушення вимог статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» , статті 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» , суд першої істанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування рішення Центральної атестаційної комісії №3 апарату Національної поліції України від 20.01.2016, оформлене протоколом від 20.01.2016 та як наслідок реалізації рішення Центральної атестаційної комісії №3 - наказу Національної поліції України від 04.03.2016 № 143 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції за підпунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Одночасно колегія суддів вважає помилковим дослідження судом першої інстанції обставин, за яких Атестаційна комісія прийшла до певних висновків, оформлених протоколом ОП протоколом від 20.01.2016 ОП № 15.00002110.0015099 (а.с. 57-80 ), оскільки саме комісії уповноважені вивчати матеріали, зібрані на поліцейського, приймати рішення про проведення з поліцейським співбесіди, вживати відповідні організаційні заходи з цього приводу та за результатами атестування приймати одне з рішень, передбачених у п. 15 розділу IV Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 р. №1465.

Свої рішення атестаційна комісія, як передбачено п. 18 розділу IV Інструкції, приймає більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії, з повною свободою розсуду, коли з декількох юридично допустимих рішень, визначених п. 15 цієї Інструкції, обирається одне. Аналіз зазначених норм права свідчить про наявність в атестаційної комісії дискреційних повноважень при прийнятті рішень за результатами атестування.

Таким чином, суд першої інстанції своїм рішенням надав власну оцінку відповідності позивача займаній посаді, втрутившись у повноваження колегіального органу.

Разом з тим колегія зазначає, що дослідження зазначених обставин судом першої інстанції не призвело до прийняття не правильного рішення по справі, тому не має наслідком скасування судового рішення в цій частині.

Щодо інших доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено суд ом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, наказом Національної поліції України від 03.02.2016 № 72 о/с "По особовому складу" позивача було з 05.02.2016 звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил (з постановленням на військовий облік) за підпунктом 8 (у зв'язку із переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію". Підставою вказано лист Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку від 01.02.2016 № 63/08-180 /том 1 а.с. 230/.

Згідно листа від 01.02.2016 № 63/08-180 Головне управління урядового фельд'єгерського зв'язку просило Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України відрядити та надати особову справу, зокрема оперуповноваженого в ОВС УВБ в Полтавській області ДВБ НП України майора міліції ОСОБА_1 /том 1 а.с. 228/

Як пояснив позивач під час апеляційного розгляду спраи, 02.02.2016 від дійсно подавав рапорт на ім'я начальника Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку із проханням прийняти на військову службу у відділ урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в місті Кіровограді.

Колегія суддів вважає заслуговуючи ми уваги доводи позивача про те, що , після ознайомлення із висновком атестаційної комісії про невідповідність займаній посаді та службову невідповідність , не отримавши відповідь на апеляційну скаргу на рішення комісії , він перебував у пригніченому стані, проте вчасно усвідомивши помилковість такого рішення, вирішив продовжити службу в Департаменті внутрішньої безпеки Національної поліції України та відкликав свій попередній рапорт 26.022016 року, при цьому до 15 березня 2016 року позивач продовжував виконуати обов»язки оперуповноваженого в ОВС УВБ в Полтавській області, що підтверджується довідкою про нарахування грошового забезпечення /том 2 а.с. 87/.

В ході розгляду справи судом встановлено , що з рапортом до Управління внутрішньої безпеки в Полтавській області та Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо звільнення у зв'язку із переходом на роботу до Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку позивач не подавав.

Відповідно до пункту 5 частин першої статті 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України № 72 о/с від 03 лютого 2016 року, у частині звільнення позивача зі служби в поліції за підпунктом 8 (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Колегія суддів також приймає до уваги те, що позивач не був належним чином ознайомлений з наказом Національної поліції України від 03.02.2016 № 72 о/с з огляду на те, що в трудовій книжці позивача /том 1 а.с. 207/ та в у послужному списку /том 1 а.с. 103/ взагалі не міститься відміток та записів про наказ Національної поліції України від 03.02.2016 № 72 о/с, проти чого представник Національної поліції не заперечував під час апеляційного розгляду справи.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом порушених прав 9.03.2016 року , про існування наказу Національної поліції від 04.03.2016 №143 о/с про звільнення позивачеві стало відомо 06 червня 2016 року після отримання трудової книжки , що стало підставою для зміни позовних вимог в частині скасування рішення Центральної атестаційної комісії від 20 січня 2016 року та наказу Національної поліції від 04.03.2016 №143 о/с про звільнення .

Як вбачається з матеріалів справи, з висновком Центральної атестаційної комісії № 3 апарату Національної поліції України про результати атестування позивач ознайомився 27.01.2016 (том 2 а.с. 38).

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач не погодившись з висновком Центральної атестаційної комісії № 3 апарату Національної поліції України, звернувся з апеляційною скаргою до Центральної апеляційної атестаційної комісії (том 2 а.с. 86).

30.01.2016 Центральною апеляційною атестаційною комісією прийнято рішення про те, що подана позивачем скарга розгляду не підлягає (а.с. 86).

Проте позивач із зазначеним висновком Центральної апеляційної атестаційної комісії ознайомився лише у ході судового розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для залишення без розгляду в цій частині позовних вимог з посиланням на рішення ЄСПЛ у справі "Іліан проти Туреччини" , в якому ЄСПЛ заначив , що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи. Європейського суду з прав людини під час розгляду позову .

У зв'язку з допущенням відповідачем незаконного звільнення позивача, враховуючи положення ст. 235 КЗпП, правильним є висновок суду першої інстанції про необхідність поновлення позивача на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах Управління внутрішньої безпеки в Полтавській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 16 березня 2016 року.

Окрім цього, відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2016р. по справі № 816/287/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 16 січня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Рєзнікова С.С.