Справа № 286/3454/16-а
Суддя: Вачко В. І.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/3454/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі судді Вачко В. І. , розглянувши у скороченому провадженні в місті Овруч справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду в Житомирській області про зобовязання вчити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить зобовязати Овруцьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити з 1 січня 2016 року виплату їй пенсії, призначеної відповідно до ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розглянути справу в порядку скороченого провадження, виконати постанову негайно та подати звіт про виконання постанови.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що працює в Лучанківській сільській раді Овруцького району Житомирської області на посаді головного бухгалтера Лучанківської сільської ради; перебуває на обліку в Овруцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області; з 01.04.2015 року їй зупинено виплату пенсії, яка була їй призначена за нормами ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач звернулася до Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про відновлення виплати пенсії, однак відповідач листом № 2921/06 від 15.12.2016 року відмовив у відновленні виплати пенсії, посилаючись на те, що зупинення виплати призначеної пенсії проведено у відповідності до ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII та відповідно до ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року, яким внесено зміни до ст.37 ОСОБА_2 України «Про державну службу», де зокрема продовжено термін невиплати пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Позивач вважає, що вказані дії відповідача є протиправними та порушують її право на пенсійне забезпечення з огляду на те, що відповідно до п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень ОСОБА_2 України № 213- VIII від 02.03.2015 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року ОСОБА_2 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до ОСОБА_2 України «Про державну службу», зазначає що вказаний закон до 01 червня 2015 року прийнятий не був, внаслідок чого норми ОСОБА_2 України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення втратили чинність та відповідно пенсії за цим ОСОБА_2 не призначаються, а на даний час особам, які працюють на посадах державних службовців, пенсії призначається відповідно до ОСОБА_2 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Крім того стверджує, що запроваджені ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року, тимчасові обмеження щодо виплати пенсії особам, що працюють на посадах та на умовах, передбаченими законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», суперечать нормам Конституції та Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Відповідач подав заперечення проти позову, вважає що позов є безпідставний, з огляду на те, що відповідно до ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ОСОБА_2 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Відповідач просить справу розглядати без участі його представника.

Відповідно до ст.183-2 КАС України суд розглядає справу у скороченому провадженні на підставі повідомлених позивачем та відповідачем обставин.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Позивач працює головним бухгалтером Лучанківської сільської ради Овруцького району Житомирської області з 01.06.2010 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Згідно листа Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 15.12.2016 року № 2921/06 позивач перебуває на обліку в Овруцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, яким з 30.10.2008 року їй призначено пенсію за нормами ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка їй виплачувалась з дати призначення до 31.03.2015 року. Позивач звернулася до Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про відновлення виплати пенсії, однак листом № 2921/06 від 15.12.2016 року відповідач відмовив у відновленні виплати пенсії, посилаючись на те, що позивач перебуває на державній службі, а тому немає підстав для відновлення виплати пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються ОСОБА_2 України «Про пенсійне забезпечення», ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-V-III від 02.03.2015 року (надалі Закон №213), який набрав чинності з 01.04.2015 року, ст.58 ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено у новій редакції: «Тимчасово у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, пенсії, призначені відповідно до цього ОСОБА_2 у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність пункту 1 статті 10 ОСОБА_2 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», не виплачуються».

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року (далі - Закон № 911).

Відповідно до частини 4 ОСОБА_2 № 911, у ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у статті 58 абзац перший та другий частини першої викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону:особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ОСОБА_2 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Прикінцеві положення ОСОБА_2 № 911-VIII від 24.12.2015 року не містять посилань на підстави та обставини, які можуть впливати на відновлення виплати пенсії до 31.12.2016 року. Натомість, згідно з Прикінцевими положеннями до вказаного ОСОБА_2, після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється згідно із законодавством.

ОСОБА_2 № 911-VIII від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в частині викладення абз.1 та 2 ч.1 ст.58 ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2016 року в новій редакції, не визнані неконституційними.

Разом з тим, у рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 25.01.2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Оцінюючи законність припинення виплати пенсії позивачу, суд звертається до норми ч.2 ст.8 КАС України, за якою суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.03.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України», (пункт 53) зазначив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обовязком захисту основоположних прав конкретної особи.

У своєму рішенні від 07.11.2013 року у справі «Пічкур проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства» (Willis v. the United Kingdom), заява № 36042/97, n.48, ECHR 2002-IV). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має обєктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення (див. рішення від 21.02.1997 року у справі «ОСОБА_3 проти Нідерландів» (Van Raalte v. the Netherlands), п.39, Reports 1997-I).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Суд вважає, що держава реалізуючи своє право вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року зупинила виплату пенсій особам, на яких поширюється дія ОСОБА_2 України «Про державну службу».

Державна служба надає особі, що займає посаду державної служби, певний правовий статус, який передбачає відповідну оплату праці, заохочення та соціальні гарантії.

Позивач мала право обрати між державним пенсійним забезпеченням відповідно до ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який спрямований на забезпечення мінімального матеріального рівня задоволення життєвих потреб, чи державною службою, статус якої зумовлює відповідний рівень оплати праці за рахунок державних коштів, заохочення та соціальні гарантії, так як законодавець передбачив, що після звільнення з державної служби виплата пенсії відповідно до цього закону поновлюється.

Згідно з копією трудової книжки позивач працює головним бухгалтером Лучанківської сільської ради Овруцького району Житомирської області з 01.06.2010 року по даний час. Відтак, позивач віддала перевагу державній службі, що передбачає відповідну оплату праці, заохочення та соціальні гарантії перед мінімальним державним пенсійним забезпеченням відповідно до ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, пенсія, що була їй призначена відповідно до ОСОБА_2 України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не повязана із припиненням трудової діяльності і не була для позивача єдиним джерелом доходу, так як позивач, перебуваючи на державній службі, одержує заробітну плату за рахунок державних коштів.

Виплата пенсій особам, які перебувають на державному утриманні одночасно із забезпеченням відповідно до ОСОБА_2 України «Про державну службу» ставить їх у привілейоване становище в порівняні з іншими особами, та передбачала б подвійне державне забезпечення.

Таким чином, державою в інтересах суспільства та з метою забезпечення балансу між загальними інтересами суспільства та обовязком захисту основоположних прав конкретної особи ОСОБА_2 України № 911-VIII тимчасово зупинено виплату пенсій особам, які отримують оплату праці за рахунок державних коштів.

Стосовно посилань позивача у позовній заяві на рішення Європейського суду з прав людини, у справах: «Пічкур проти України» № 10441/06 від 07.02.2014 року, «Суханов та Ільченко проти України» № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014 року, суд дійшов висновку що вони не мають відношення до даної справи з огляду на те, що у них йдеться про інші правовідносини, зокрема в справі «Пічкур проти України» про припинення виплати пенсії особі, яка закінчила трудову діяльність та отримувала пенсію за віком, яка була для неї єдиним джерелом доходів, в звязку із виїздом на постійне проживання за кордон, а в справі «Суханов та Ільченко до України» про не підвищення урядом розміру надбавки до пенсії, передбаченої ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» в 2006 році, з приводу чого ЄСПЛ зазначив, що відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені статтею 1 Першого протоколу та тримала заявників у невизначеності, що не має відношення до тимчасового зупинення виплати пенсії в звязку з перебуванням позивача на державній службі, в звязку з наявністю у нього певного правового статусу, який передбачає відповідну оплату праці, заохочення та соціальні гарантії за рахунок держави, а виплата пенсій позивачу, який перебуває на державному утриманні одночасно із забезпеченням відповідно до ОСОБА_2 України «Про державну службу» ставить його у привілейоване становище в порівняні з іншими особами, та передбачала б подвійне державне забезпечення, що суперечить інтересам суспільства, крім того ОСОБА_2 України № 911-VIII, визначено конкретний період часу впродовж якого буде зупинено виплату пенсій особам, на яких поширюється дія ОСОБА_2 України «Про державну службу», що виключає будь-яку невизначеність.

Тому, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 128, 160, 161, 162, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову відмовити.

На постанову суду до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, з одночасним направленням копії скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду особою, яка її подає.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4