Справа № 826/11119/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 січня 2017 року 13:40 № 826/11119/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до треті особи, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни, - що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_3, публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк»
про визнання протиправними та скасування рішень, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1.) з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни (надалі - відповідач або приватний нотаріус Чорнєй В.В.), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Чорнєй В.В. за індексними номерами: № 7416533 від 30.10.2013, № 7415621 від 30.10.2013 та записи про зміну умов обтяження об'єктів нерухомості, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю рішень відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відриттям спеціального розділу) за № 7416533 та № 7415621 від 30.10.2013, на об'єкти нерухомого майна (земельну ділянку та житловий будинок), які знаходяться за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Томська, номер 3а, якими було здійснено заміну іпотекодержателя - публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») на публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), та вчинення на їх підставі відповідних записів про зміну умов обтяження вказаних об'єктів нерухомості за договором іпотеки від 26.02.2007. Позивач вважає, що відповідач при прийнятті оспорюваних рішень та вчинені записів вийшов за межі повноважень, визначених Законом України «Про іпотеку» та чинним на той час Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2016 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/11119/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Альфа-Банк» (далі також - третя особа), закінчено підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду у судовому засіданні.

30.08.2016 в судовому засіданні суд своєю протокольною ухвалою, керуючись ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України, залучив до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 та ПАТ «Промінвестбанк» (далі - треті особи).

В призначеному судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач та треті особи явку своїх представників в призначене судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні за участі представника позивача суд, керуючись нормою ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

26.02.2007 між ОСОБА_3 (як позичальником) та ПАТ «Промінвестбанк» (банком) укладено кредитний договір № 396 (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 300 000 доларів США на строк до 26.02.2027 включно зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних. Кредит був наданий позичальнику для споживчих цілей.

Зокрема, у відповідності до пп. 5.3.4 п. 5.3 ст. 5 цього кредитного договору, банку надається право відступити право вимоги за цим договором з наступним повідомленням позичальника про особу нового кредитора протягом 5-ти днів з моменту укладення Банком з цього приводу договору, яка набула право стягнення на предмет застави.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним кредитним договором, 26.02.2007 між ПАТ «Промінвестбанк» (як іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (як іпотекодавцем) був укладений договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя (далі - договір іпотеки), який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В. за № 366.

Згідно п. 1.2 ст. 1 цього договору іпотеки на забезпечення виконання основного зобов'язання позивач передала в іпотеку ПАТ «Промінвестбанк» належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який складається з шести кімнат, загальною площею 457,20 кв.м., в тому числі житловою площею 165,40 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Томська три літера «А» (№ 3 «А»), (далі - житловий будинок), та земельну ділянку площею 0,10 га, в межах згідно з планом, яка розташована на території м. Чернівці по вул. Томська, під номером третім літера «А» (« 3 «А»), цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер - :17:001:0048 (далі - земельна ділянка).

Того ж дня приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В. накладені заборони на відчуження вказаних об'єктів нерухомого майна, які належать ОСОБА_1, до припинення договору іпотеки.

В подальшому, між ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012 (проста письмова форма), відповідно до умов якого ПАТ «Промінвестбанк», як первісний кредитор, передав (відступив) права вимоги, що виникли на підставі кредитних договорів та договорів забезпечення, на користь нового кредитора - ПАТ «Альфа-Банк». При цьому, в розумінні ст. 1 даного договору від 17.12.2012: «кредитні договори» - це договори кредиту (позики), укладені між первісним кредитором і позичальниками, права вимоги по яких належать первісному кредитору та передаються за цим договором новому кредитору та перелік яких визначено у Реєстрі позичальників; «договори забезпечення» - договори, укладені між первісним кредитром і позичальниками та/аюбо третіми особами, за якими такі позичальники та/або треті особи беруть на себе зобов'язання та обтяження (застава, іпотека, фінансова або майнова порука, гарантія, тощо) перед первісним кредитором з метою забезпечення виконання позичальниками умов відповідних кредитних договорів; «Реєстр позичальників» - перелік необхідних даних щодо позичальників та прав вимоги, що наведені в додатку № 1 до цього договору. Підписання сторонами Реєстру позичальників засвідчує передачу (відступлення) прав вимоги первісним кредитором новому кредитору.

Також, того ж дня ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Альфа-Банк» уклали договір про передачу прав за договорами забезпечення, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. Відповідно до ст. 3 даного договору предметом про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 визначено наступне: у зв'язку з передачею (відступленням) кредитного портфелю за договором відступлення прав вимоги від 17.12.2012 цедент (ПАТ «Промінвестбанк»), в порядку та на умовах, визначених цим договором, передає цесіонарію (ПАТ «Альфа-Банк») права, що передаються, та зобов'язується передати цесіонарію договори забезпечення, а цесіонарій приймає та набуває права, що передаються, та зобов'язується прийняти договори забезпечення. Цедент зобов'язується передати цесіонарію договори забезпечення у відповідності з договором відступлення.

07.02.2013 ОСОБА_3 отримав письмове повідомлення ПАТ «Промінвестбанк» за № 000513 від 07.02.2013 про те, що первісним кредитором (ПАТ «Промінвестбанк») право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки було відступлено новому кредитору (ПАТ «Альфа-Банк»), починаючи з 17.12.2012.

Письмові пояснення про причини порушення ПАТ «Промінвестбанк» встановленого 5-ти денного строку на повідомлення позичальника за кредитним договором (ОСОБА_3.) про відступлення прав вимоги за таким кредитним договором представник Банку до суду не подав.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 61653621, сформованої 16.06.2016, позивачу стало відомо про внесення приватним нотаріусом Чорнєй В.В. записів від 30.12.2013 за № 3155151 і № 3154582 про зміну умов обтяження об'єктів нерухомого майна (земельної ділянки і житлового будинку), що належать на праві приватної власності ОСОБА_1, шляхом заміни іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.02.2007 № 366 на ПАТ «Альфа-Банк». Дані відомості були внесені до Реєстру на підставі прийнятих відповідачем рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.10.2013 № 7416533 і № 7416251.

Не погоджуючись з такими рішеннями та діями відповідача, позивач звернулась з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва. При цьому, суд враховує те, що про наявність спірних рішень (дій) відповідача позивачу стало відомо 16.06.2016 (тобто, після отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), а тому при зверненні до суду з позовом 20.07.2016, ОСОБА_1 дотримано строк, встановлений в ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністарвтиного суду.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції чинній на моменту виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою.

Згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 9 цього Закону визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

В силу норм ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-ХІІ нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і який має печатку такого реєстратора. Під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва нотаріус має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно.

Коло повноважень нотаріусів, як державних реєстраторів, визначено ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV. Зокрема, законодавець наділив нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора прав на нерухоме майно, а саме нотаріус:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

- приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

- відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

- присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

- надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

- у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

- здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Зокрема, в силу приписів ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № № 898-IV правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню, а відомості про таке відступлення - державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновків, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями держваного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають в результаті вчиненні нотаріальних дій з таким майном, а також повинні реалізоуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією Українри речових прав осіб на нерухоме майно.

При цьому, визначаючи статус приватного нотаріуса при вчинені повноважень, передбачених Законом № 1952-IV, суд приходить до висновку, що останній в такому випадку вчиняє дії, які мають публічно-правовий характер (а саме мова йде про реєстраційні дії, як то: державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також державну реєстрацію обтяжень рухомого майна), оскільки Реєстраційні дії, пов'язані з веденням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, вчиняються нотаріусами не на підставі Закону України «Про нотаріат», а на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а також відповідних договорів, укладених з Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України як адміністратором названих Реєстрів.

У даному випадку, Міністерство юстиції України як держатель відповідного реєстру є суб'єктом владних повноважень, який делегує свої повноваження з ведення реєстру ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, яке у свою чергу укладає відповідні договори з реєстраторами - державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами. Самі ж нотаріуси, у даному випадку, виступають як суб'єкти делегованих владних повноважень.

Таким чином, при вчиненні зазначених реєстраційних дій нотаріус діє як суб'єкт владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому такі дії та відповідні рішення нотаріуса, на думку суду, підлягають оскарженню до адміністративного суду.

За результатами дослідження тексту позовної заяви суд встановив, що предметом спору в межах даної справи є питання дотримання приватним нотаріусом процедури як суб'єктом владних повноважень вчинення дій при внесенні змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо умов обтяження об'єктів нерухомого майна, що не пов'язані зі зміною права власності на таке майно.

Так, порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено розділом IV Закону № 1952-IV. Відповідно до ч. 1. 4 ст. 15 цього Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 15 зазначеного Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. А саме постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок) державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видача нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передача заставної, видача дубліката заставної проводяться відповідно до вимог Закону, цього Порядку та з урахуванням особливостей, зазначених у цьому розділі.

Пунктом 59 Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою заявник подає органові державної реєстрації прав документи, що зазначені в пунктах 27 і 28 цього Порядку.

За змістом вказаних пунктів документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно заявник, крім документів, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав копії документів, що зазначені у пункті 9 цього Порядку.

У разі подання заяви уповноваженою особою, яка діє від імені фізичної особи, така особа, крім документів, що зазначені в абзаці першому цього пункту, подає органові державної реєстрації прав копію документа, що посвідчує особу, яку вона представляє, та копію реєстраційного номера облікової картки платника податку такої фізичної особи.

У разі коли фізична особа через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку, офіційно повідомила про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України, уповноважена особа подає органові державної реєстрації прав копію документа, що посвідчує особу, яку вона представляє.

У разі подання заяви уповноваженою особою, яка діє від імені юридичної особи, така особа, крім документів, що зазначені в абзаці першому цього пункту, подає органові державної реєстрації прав виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо особи, яку вона представляє.

Таким чином відповідно до пп. 16 п. 27 Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, інші документи, що підтверджують перехід інших речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону.

Крім цього, ст. 24 Закону України «Про іпотеку» визначено порядок відступлення прав за іпотечним договором.

За змістом вказаної правової норми відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Виходячи з системного аналізу вказаних нормативних документі, суд зазначає, що документом, що підтверджує перехід речового права на нерухоме майно, в спірній ситуації має бути додатковий договір або додаткова угода про внесення змін до договору іпотеки від 26.02.2007.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012, не є документом в розумінні пп. 16 п. 27 Порядку, на підставі якого можливо вчиняти реєстрацію обтяження (зміну умов обтяження), оскільки вказаний договір не підтверджує перехід речового права - іпотеки, а спірне майно до іншої особи.

Згідно відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, сформованої 16.06.2016 за № 61653621, спірні реєстраційні записи від 30.10.2013 за № 3155151 і № 3154582 щодо зміни іпотекодержателя вчинено відповідачем на підставі рішень приватного нотаріуса Чорнєй В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.10.2013 індексні номери 7416533 та 7415621.

Дослідивши тексти вказаних рішень відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.10.2013, роздруківки яких надані Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Юридичного управління Чернівецької міської ради разом з супровідним листом від 09.09.2016 № 01/05/2-06-21 на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києві від 30.08.2016, суд встановив, що останні були прийняті приватним нотаріусом Чорнєй В.В. за результатами розгляду заяв ПАТ «Альфа-Банк» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстр. № 3712246 і № 3712641 від 30.10.2013) та документів, поданих для проведення державної реєстрації. Опис таких документів за переліком в рішеннях відповідача від 30.10.2013 відсутній.

27.10.2016 до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києві надійшов супровідний лист приватного нотаріуса Чорнєй В.В. від 26.10.2016 № 237/01-16, з доданими до нього копіями договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012, нотаріально посвідченого договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 та письмові відомості про позичальників, реквізити та окремі умови кредитних договорів, договорів забезпечення, - у вигляді таблиць підписаних деінде представником ПАТ «Альфа-Банк» без заголовку. Дані документи були подані відповідачем до суду на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києві від 12.10.2016.

Проаналізувавши дані письмові відомості суд приходить до висновку, що такі таблиці не відповідають визначенню Реєстру позичальників, як додатку до відступлення прав вимоги від 17.12.2012 та/або додатку до договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012.

Суд встановив відсутність у наданих відповідачем документах без поважних на то причин копій заяв ПАТ «Альфа-Банк» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстр. № 3712246 і № 3712641 від 30.10.2013.

Жодні нормативно та документально обґрунтовані письмові пояснення з питання складу та змісту документів, що стали підставою для прийняття оспорюваних рішень та вчинення дій з внесення записів до відповідного Реєстру, відповідач до суду не подав та про причини відсутності тих чи інших документів суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем вказаний обов'язок не виконано, суду не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження наявності у неї правових підстав для здійснення реєстраційних дій щодо зміни умов обтяження нерухомого майна позивача, накладеного на підставі договору іпотеки від 26.02.2007.

З огляду на зазначене вище суд вважає, що подані третьою особою (ПАТ «Альфа-Банк») відповідачу договір відступлення прав вимоги від 17.12.2012 без Реєстру позичальників та договір про передачу пра за договорами забезпечення від 17.12.2012 без реєстру договорів забезпечення, укладені між ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Альфа-Банк», не є підставою згідно норм діючого законодавства України для здійсненням приватним нотаріусом спірних реєстраційних дій, оскільки підставою для цього може бути лише правочин, що підтверджує перехід права іпотеки до іншої особи. Дана правова позиція суду узгоджується з висновками Київського апеляційного адміністративного суду, що наведені у його постанові від 10.03.2016 у справі № 826/22237/15.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач приймаючи оспорювані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.10.2013 індексні номери 7416533 та 7415621 на об'єкти нерухомого майна (земельну ділянку та житловий будинок), які знаходяться за адресою: м. Чернівці по вул. Томська, під номером третім літера «А» та належать на праві власності ОСОБА_1, якими було здійснено заміну іпотекодержателя з ПАТ «Промінвестбанк» на ПАТ «Альфа-Банк», та вчиняючи записи від 30.10.2013 на підставі таких рішень, діяв всупереч вимог Законів України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Враховуючи, що предметом оскарження у даному спорі є індивідуальні акти, наслідком задоволення позовних вимог за правилами Кодексу адміністративного судочинства може бути лише визнання таких актів протиправними та їх скасування.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни за індексним номером 7416533 від 30.10.2013 та запис про зміну умов обтяження об'єкта нерухомого майна (земельної ділянки), розташованої за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Томська, земельна ділянка 3а, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30.10.2013 за номером 3155151.

3. Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни за індексним номером 7415621 від 30.10.2013 та запис про зміну умов обтяження об'єкта нерухомого майна (житлового будинку), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30.10.2013 за номером 3154582.

4. Стягнути судові витрати у сумі 1 102,42 грн. (одна тисяча сто дві гривні 42 копійки) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) шляхом їх безспірного списання з рахунків приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський