Справа № 136/2209/16-а
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/2209/16-а
ПОСТАНОВА
іменем України
"13" січня 2017 р. м.Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д.Т., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Липовецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
28.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить суд визнати протиправними дії Липовецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню в розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 ч. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також зобов`язати Липовецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити йому грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 ч. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що з 06.10.2016 року йому була призначена пенсія за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На день досягнення пенсійного віку він працював на посаді лікаря, загальний страховий стаж якого становить 43 роки 8 місяців 7 днів, а стаж на посадах, роботах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років становить 35 років 04 місяця 06 днів. 06.12.2016 року він, ОСОБА_1 , звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 ч. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наслідками вивчення його заяви, відповідач відмовив в призначенні такої грошової допомоги, мотивуючи тим, що недостатньо спеціального трудового стажу, який дає право на таку виплату, оскільки військова служба та навчання в клінічній ординатурі медичного інституту не входить до цього стажу. Позивач вважає відмову такі дії відповідача незаконними та такими, що порушує його право на одержання грошової допомоги згідно п.7-1 ч. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому просить суд відновити його порушене право.
Ухвалою суду від 28.12.2016 року судом було відкрито скорочене провадження у справі. На виконання вимог ч. 3 ст. 183-2 КАС України, копію ухвали суду невідкладно надіслано відповідачеві разом із копією позовної заяви та матеріалів? що до неї додано.

10.01.2017 року, у визначений законодавцем строк, відповідачем надано суду письмове заперечення проти позову, згідно якого відповідач позов не визнав, просить суд відмовити позивачеві в задоволенні позову, а провадження у справі закрити, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 06.12.2016 року в сумі 4 724,15 грн., із страхового стажу 43 роки 8 місяців 7 днів та заробітної плати за період з 01 липня 2000 року по 30 вересня 2016 року 7 860,48 грн. При обчисленні страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги, згідно наданих позивачем документів було встановлено, що він складає всього 31 рік 4 місяці 25 днів, що менше ніж 35 років, отож не дає право на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, а зарахувати до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно пункту 7-1 розділу XV Закону період військової служби з 09.05.1976 р. по 05.05.1978 р. не має підстав, оскільки не має підтвердження, що військова служба проходила на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у закладах охорони здоров`я державної або комунальної форми власності затверджених наказом Міністерства оборони України від 18.12.2013 р. №871 «Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я Збройних сил України». Крім цього, не має підстав для зарахування до страхового стажу періоду навчання в клінічній ординатурі медичного інституту з 16.09.1991р. по 01.09.1993р., оскільки відповідно до Порядку до спеціального стажу зараховується робота, а не навчання.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, об`єктивно оцінивши докази надані сторонами, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про таке.
Як убачається із паспортних документів позивача, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто віку 60 років він досяг ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 цього Закону визначено види пенсії, зокрема пенсія за віком та за вислугу років.
У відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Пунктом 7-1 Прикінцевих положень вказаного Закону встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Липовецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не заперечувалось сторонами, отож доказуванню не підлягає.
06.12.2016 року позивач звернувся до відповідача, Липовецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 ч. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Липовецьким об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області надано відповідь листом № 20-ч від 09.12.2016 року, в якому відповідач відмовив в призначенні грошової допомоги, оскільки страховий стаж позивача склав 31 рік 4 місяці 25 днів. Підстав зарахувати до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, відповідно пункту 7-1 розділу XV Закону, періоду військової служби з 09.05.1976 р. по 05.05.1978 р. не було, оскільки не підтверджено, що військова служба проходила на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у закладах охорони здоров`я державної або комунальної форми власності затверджених наказом Міністерства оборони України від 18.12.2013р. №871 Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я Збройних сил України . Крім цього, до страхового стажу не зараховано період навчання в клінічній ординатурі медичного інституту з 16.09.1991р. по 01.09.1993р., так як відповідно до Порядку до спеціального стажу зараховується робота, а не навчання.
Позивач не погоджуючись із діями відповідача звернувся до суду із даним позовом.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Суд, перевіряючи дії відповідача на предмет дотримання правомірної адміністративної поведінки, у відповідності до приписів, передбачених ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про таке.
Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.
Відповідно до примітки 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота па яких дає право на пенсію за вислугу років» робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
У відповідності з Переліком установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УPCP від 31 грудня 1959 року №135 та підпункту «а» пункту 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року №1397 учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, зараховується робота у лікарняних установах всіх типів та найменувань незалежно від відомчої приналежності установи і організації та найменування посади.
Згідно п.4 зазначеного положення вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти та охорони здоров`я в стаж роботи за фахом зараховується військова служба медпрацівників за фахом в складі Збройних Сил СРСР.
У відповідності до записів в трудовій книжці та згідно з довідкою Липовецького районного військового комісаріату №1086 від 12.09.2016 року, позивач в період з 09.05.1976 року по 05.05.1978 року (1 рік 11 місяців 26 днів) проходив військову службу медичним працівником па посаді санінструктора в Збройних силах СРСР. З 16.09.1991 року по 01.09.1993 року (1 рік 11 місяців 15 днів) навчався в спеціальній клінічній ординатурі за фахом «хірургія».
Пунктом 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно - технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Аналізуючи вказані норми слід дійти висновку, що період строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах або після демобілізації особа працювала за набутою спеціальністю в професійно-технічному закладі.
Згідно записів у трудовій книжці позивача встановлено, що до призову на військову службу позивач працював на посаді фельдшера Турбівської дільничної лікарні з 04.03.1976 року по 04.05.1976 року, звільнений з роботи в зв`язку з призовом на військову службу. З 09.05.1976 року по 10.05.1978 року проходив військову службу в Збройних сила СРСР на посаді санінструктора. Після звільнення зі служби в армії, позивач продовжував працювати на посаді медсестри у Вінницькій міській лікарні з 16.08.1978 року по 19.09.1979 року.
Згідно Переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397, було визначено, що правом на пенсію за вислугу років користуються окремі працівники охорони здоров`я, зокрема, фельдшери.
Зібрані у справі докази свідчать про те, що як на день призову на строкову військову службу, так і після звільнення, позивач працював в закладі охорони здоров`я на посаді середнього медичного персоналу, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років.
У Положенні про клінічну ординатуру, затвердженому наказом МОЗ від 29.01.1998 року № 12 визначено, що клінічна ординатура є вищою формою підвищення кваліфікації лікарів-спеціалістів з певного фаху у вищих медичних закладах освіти ІІІ-ІV рівнів акредитації, закладах післядипломної освіти, клінічних науково-дослідних інститутах, центрах та набутого досвіду практичної роботи лікарем-спеціалістом з певного фаху.
Пунктом 4.12 цього Положення прямо передбачено, що термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу та стажу роботи за фахом.
Аналізуючи вищевказане слід дійти висновку, що періоди військової служби, навчання в ординатурі та робота на посадах середнього медичного персоналу зараховуються до спеціального страхового стажу, який дає лікарю право на пенсію за вислугу років та на виплату при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення. Чинне пенсійне законодавство не містить обмеження у зарахуванні до спеціального стажу роботи за фахом в період навчання у вищому навчальному закладі, якщо в трудовій книжці зроблений відповідний запис про таку роботу.
Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що надані відповідачем заперечення проти позову повністю спростовується проаналізованими в ході судового розгляду законодавчими актами та доказами, які додано до матеріалів справи позивачем.
У той же час судом встановлено, що способом захисту порушеного права позивачем обрано визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому, ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10(десяти) місячних пенсій згідно п.7-1 ч.1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання вчинити дії по виплаті грошової допомоги.
Судом було встановлено, що відмова відповідача була оформлена рішенням у формі листа № 20-ч від 09.12.2016 року, отож вірним способом захисту є визнання протиправним рішення, а не дій відповідача, як просить позивач.
Відповідно до частини другої статті 11 КАС Українисуд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування (Постанова, Пленум Вищого адміністративного суду, від 20.05.2013, № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі").
Зважаючи на встановлені судом обставини, які були перевірені в контексті правових норм регулювання даного спору, що доводять порушення прав позивача зі сторони відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 (десяти) місячних пенсій згідно п.7-1 ч.1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог, так як в даному випадку це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача про захист яких він просить суд.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписів ст. 94 КАС України, які відповідно підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, на користь позивача, оскільки вони документально підтверджені.
На підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України "Про пенсійне забезпечення", Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. N909, керуючись ст.ст. 6, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити.
Визнати протиправним рішення Липовецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області у формі листа № 20-ч від 09.12.2016 року щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 (десяти) місячних пенсій згідно п.7-1 ч.1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Липовецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 (десяти) місячних пенсій, згідно п.7-1 ч.1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Липовецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві гривні) гривні 40 коп..
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її проголошення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя:Д. Т. Кривенко