Справа № 585/3893/16-а
Суддя: Шульга В. О.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/3893/16-а
Номер провадження 2-а/585/3/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді В.О. Шульги, з участю секретаря С.А. Дем'яненко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ромни адміністративний позов ОСОБА_1 до Роменського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Роменського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити дії і в останній редакції вимог від 28.11.2016 року просить суд: пропущений з поважних причин процесуальний строк для звернення до суду ОСОБА_1 до Роменського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити щодо перерахунку пенсії, встановлений законом, який починається з 12.02.2015 року - поновити; визнати дії Роменського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Сумської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії, відповідно до довідок ДСА від 22.10.2013 р. № 04-1667/13 та від 27.07.2016 р. № 04-1545/16, неправомірними; зобов'язати Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді згідно довідки ДСА № 04-1667/13 від 22.10.2013 р., починаючи з 12.02.2015 року, без застосування обмеження десятьма прожитковими мінімумами, з урахуванням раніше проведених виплат, без обмеження граничного розміру; зобов'язати Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 з 8 червня 2016 року виплати пенсії за віком у розмірі 90 % у зв'язку із збільшенням заробітної плати згідно довідки ДСА № 04-1545/16 від 27.07.2016 року про заробітну плату, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з правом на перерахунок в наступному пенсії судді у відставці, у зв'язку зі зміною розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті; відповідно до ч.1 ст. 256 КАС України допустити постанову суду в частині призначення та виплати йому пенсії у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання (а.с. 104-111).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що є суддею у відставці, отримує пенсію на умовах, передбачених ст.37-1 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% заробітної плати, так як він має стаж роботи, що дає право судді на пенсію державного службовця 36 років 10 місяців 7 днів. Згідно довідки ТУ ДСА в Сумській області від 27.07.2016 року № 04-1545/16 року про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, заробітна плата за посадою судді, з якої призначено пенсію для її перерахування з 01.06.2016 року становить: посадовий оклад 14500 грн. та надбавка за вислугу років (80%) за стаж роботи 11600 грн., в загальній сумі для обчислення пенсії 26100 грн. 06.09.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно довідки № 04-14545/16 від 27.07.2016 року, проте, УПФУ відмовило з підстав що він отримує пенсію, а не щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Позивач зазначає, що гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було проголошено у правових позиціях Конституційного Суду України (зокрема, у рішеннях від 03 червня 2013 р. № 3-рп/2013, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 р. №» 8-рп/2005). Враховуючи те, що позивач працював в період дії спеціальних Законів України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р., «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р., «Про державну службу» від 16.12.1993 р., які давали йому право на відставку і отримання пенсії як судді у відставці, з урахуванням стажу суддею і відповідного віку, вважає, що ним отримано право на підставі вказаних законів та п.9 ст. 126 Конституції України набути право на відставку з призначенням пенсії судді у відставці. За змістом рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 повторне запровадження правового регулювання, яке конституційно суд визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй (ч.2 ст. 8 Основного Закону України). Оскільки право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді без обмеження граничного розміру виникає з дня ухвалення КСУ цього рішення, позивач має право на перерахунок пенсії згідно довідки ДСА № 04- 1667/13 від 22.10.2013 р. з часу дії Закону України від 12.02.2012 р. № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», яким викладено в новій редакції всі положення Закону України від 07.07.2010 p. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», тому в позивача виникло право поновити, починаючи з 12 лютого 2015 p. пенсію за віком в розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без застосування обмеження десятьма прожитковими мінімумами, так як позивач не позбавлений статусу судді у відставці. З 08.06.2016 р. розмір пенсії судді у відставці має визначатись, виходячи з розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді згідно довідки ДСА № 04-1545/16 від 27.07.2016 р. в розмірі, передбаченому ч. 3, 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 p. № 2453-V1 в редакції Закону «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192 від 12.02.2015 р., так як позивач не позбавлений статусу судді у відставці на його правовідносини з УПФ фактично поширюються норми ст.141 Закону «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 12.02.2015 р.). На даний час до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від p. № 2453-V1 Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 р, № 889-VIII було внесено зміни, а саме: в абзаці першому частини першої, частині другій слова «на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» виключено; в абзацах другому, четвертому частини п'ятої слова «Про державну службу» виключено. Цей Закон набирає чинності з 01.05.2016 р. і визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723- VII від 16.12.1993 р. Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, слід вважати, що положення, які стосуються порядку призначення пенсій державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення з 01.05.2016 р. припиняються, що не стосується перерахунку раніше призначеної за Законом України «Про державну службу» № 3723- VI від 16.12.1993 р. пенсії, оскільки процедура призначення і перерахунку пенсії різні за змістом їх проведення. З цього часу особам, які підпадали під дію Закону України «Про державну службу», за наявності права на пенсію, пенсія призначається лише відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно ч.1 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст. 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним законом або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Тому, при наявності встановленого законодавством пенсійного віку, відповідного фахового стажу, суддя у відставці має право на призначення пенсії відповідно до норм цього Закону. Позивач зазначає, що викладене відповідає положенням Європейської Хартії про Закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року. В обгрунтування заявлених вимог, позивач посилається на ст. ст. 8, 22, 126 Конституції України. Також зазначає, що за своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах, є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді і виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи а посаді судді та є складовою правового статусу судді, виступаючи фінансовою гарантією суддівської незалежності. У рішенні Конституційного суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Також позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007. Відповідно до ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (в редакції на час виходу позивача у відставку) судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу». З аналізу наведеної норми слідує, що судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи не менше 20 років, виплачується пенсія в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Таким чином, розмір пенсії судді у відставці безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати суддів відповідних судів. При визначенні розміру пенсії судді, розрахунковою складовою є розмір грошового утримання судді, що дорівнює розміру його суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді. Таким чином, при збільшенні розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді перерахунку підлягає розмір щомісячного довічного утримання судді у відставці. Позивач вважає, що йому має бути проведено перерахунок пенсії в розмірі 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження довічного грошового утримання максимальним розміром. У зв'язку зі змінами розміру грошового утримання працюючого судді (у бік збільшення) відповідних змін повинна зазнавати пенсія судді у відставці. При цьому перерахунок пенсії судді у відставці повинен здійснюватись з моменту виникнення обставин, які обумовлюють його здійснення - зміна розміру грошового утримання працюючого судді, оскільки ст. 43 Закону України «Про статус суддів» передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання має дорівнювати 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 17.03.2015 року (№ 21-429а14, № 21-37а14) та 24.03.2015 року (№21-584а14), які є обов'язковими для застосування. На думку позивача, системний аналіз норм чинного законодавства і дослідження обставин справи свідчать щодо протиправності відмови позивачу, як судді у відставці, у поновленні виплати пенсії за віком без застосування обмеження десятьма прожитковими мінімумами відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) відповідно до довідок ДСА від 22.10.2013 р. № 04-1667/13 та від 27.07.2016 р. № 04-1545/16, оскільки його позовні вимоги стосувались перерахунку пенсії судді у відставці, а не щомісячного довічного грошового утримання, право на яке не має з 21.12.2010 року, тобто УПФУ допущено помилкове застосування норм матеріального права, що свідчить про неправильне вирішення його звернення. Позивач вважав, що ним з поважної причини пропущено, визначений ч.2 ст. 99 КАС строк звернення до суду. Вважає, що цей пропущений з поважних причин строк починається 12.02.2015 року. Про порушення своїх прав і свобод позивачу стало відомо з часу прийняття рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 р., так як прийняте рішення Харківським апеляційним адміністративним судом 11.02.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.05.2014 року ним у встановленому порядку оскаржувалось і в їх задоволенні йому було відмовлено, а іншого способу для їх скасування не було передбачено, так як, незважаючи на це, Верховна Рада України прийняла Закон № 213 від 02.03.2015 р. та Закон № 911 від 24.12.2015 р., окремими положеннями яких звужено обсяг гарантій незалежності суддів.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився, в мотивувальній частині позову прохав розгляд справи провести у його відсутності.

Представник відповідача Роменського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився. В заяві до суду розгляд справи прохав провести у його відсутності (а.с. 97). В наданих суду письмових запереченнях, прохав відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 призначену у зв'язку з виходом судді у відставку. 06.09.2016 року позивач звернувся до управління з відповідною заявою, за результатом розгляду якої управлінням було надано відповідь згідно Закону України «Про звернення громадян», оскільки подана заява не відповідала вимогам «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. Оскільки позивач звернувся до управління зі зверненням в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян» і не дотримався вимог Порядку № 22-1, право останнього на переведення з одного виду пенсії на інший управлінням не порушувалося. Також відповідач посилається на вимоги ч.2 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 р. № 2453-VI, зазначаючи, що позивач має право на одержання або пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання. На думку представника відповідача, висновки КСУ викладені у рішенні від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 стосуються тільки порядку нарахування і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону № 2453-VI, втім позивач до цього часу не використав таке право, оскільки отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 64 - 65).

Судом встановлено, що постановою ВРУ від 2 грудня 2010 р. «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Роменського міськрайонного суду Сумської області у зв'язку із поданням заяви про відставку (а.с. 7-9).

Згідно наказу Роменського міськрайонного суду Сумської обл. № 54-К від 20.12.2010 року суддю ОСОБА_1. було відраховано зі штату суду (а.с. 10).

З 21.12.2010 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в м. Ромнах та Роменському районі.

Постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014 року визнано протиправною відмову УПФУ в м. Ромни та Роменському районі Сумської області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов'язано УПФУ в м. Ромни та Роменському районі Сумської області провести перерахунок, нарахувати та виплати пенсію позивачу відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді, з обмеженням граничного розміру, встановленого ч.4 ст.37 Закону України " Про державну службу" на підставі довідки ТУ ДСА в Сумській області від 22.10.2013р., починаючи з 01.11.2013р. (а.с. 21- 23).

06 вересня 2016 року ОСОБА_1 із письмовою заявою звернувся до УПФУ в м. Ромни та Роменському районі із заявою у якій зазначив, що надсилає довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області № 04-1545/16 від 27.07.2016 року про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, тобто йому про те, що він працював на посаді судді із заробітною платою, з якої призначено пенсію, для її перерахунку з 01.05.2016 року і вона становить 21100 грн. Також в заяві зазначив, що з 08 червня 2016 року він має право на отримання відповідно до Закону України «Про державну службу» щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, якщо працював на відповідній посаді в розмірі 26100 грн. без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання (а.с. 11 - 12).

Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області надіслало на адресу ОСОБА_1 лист № М/35 від 12.09.2016 року зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку з 21.12.2010 року та отримує пенсію, а не щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно до Рішення Конституційного Суду від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 зміни внесені щодо призначення та перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Роз'яснено, що для проведення перерахунку відповідно до довідки № 04-1545/16 від 27.07.2016 року потрібно особисто або через представника звернутися до управління для переходу на отримання довічного грошового утримання судді у відставці. Також зазначено, що станом на 12 вересня 2016 року розмір пенсії ОСОБА_1 розраховано відповідно до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2014 року по справі № 585/4091/13-а, в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді (відповідно до довідки № 04-1667/13 від 22 жовтня 2013 року, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області), з обмеженням граничного розміру і становить 10740,00 грн. (а.с. 15).

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Згідно ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" в редакції, чинній до 01.01.2015 року, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

03.08.2010 року набув чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (далі за тестом Закон № 2453-VI).

Пунктом 8 частини 4 статті 48 Закону № 2453-VI встановлено, що незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Розділ Х вказаного вище Закону регулює статус судді у відставці.

Відповідно до ч. 2 ст. 138 Закону № 2453-VI (в редакції чинній на час набрання ним законної сили) встановлювалось, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

В подальшому до Закону № 2453-VI були внесені зміни, внаслідок чого змінилась нумерація статей і право судді у відставці на пенсію, щомісячне довічне грошове утримання та право на перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було врегульовано статтею 141 цього Закону.

Таким чином, суддя у відставці мав право на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" як на підставі Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року, так і відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, а відтак мав право на перерахунок призначеної пенсії.

За положеннями ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" зі змінами, внесеними Законом України N 76-VIII від 28.12.2014 року, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України № 889-VIII від 10.12.2015 року «Про державну службу», відповідно до п. 2 Розділу ХІ якого з дня набрання чинності вказаного Закону втратили чинність норми Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, та Постанова Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року "Про введення в дію Закону України "Про державну службу".

Згідно ст. 90 Закону № 889-VIII від 10.12.2015 року «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції Закону України № 889-VIII від 10.12.2015) було встановлено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія. Згідно ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції Закону України № 213-VIII від 02.03.2015) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з тим, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно статті 73 Закону України "Про Конституційний Суду України" останній приймає рішення щодо конституційності актів, зазначених у пункті 1 статті 13 цього Закону. У разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 08.06.2016 року чинною є редакція ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI, яка передбачає право судді у відставці на перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку із збільшенням заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Правовий статус суддів та гарантії їх незалежності визначені Конституцією України та Законом № 2453, що відповідає частині першій статті 126 Основного Закону України, згідно з якою незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях висловлював правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, в тому числі щодо матеріального та соціального забезпечення у вигляді призначення та отримання пенсій та/або щомісячного довічного грошового забезпечення суддів у відставці, які викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 р. N 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, 8 червня 2016 року № 4-рп/2016.

Зокрема, в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. За змістом статті 126 Конституції України положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Разом з тим, в Рішенні Конституційного Суду України від 18 червня 2007 р. N 4-рп/2007 вказано, що відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України. Це положення узгоджується з частиною третьою статті 22 Конституції України. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Суддям, які вийшли у відставку, призначається пенсія на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", що визначено статтею 43 Закону України "Про статус суддів" . Відповідно до частини четвертої цієї статті судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або щомісячне довічне грошове утримання. При цьому розмір такого утримання не обмежений.

Так, в мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Конституційний Суд України вважає, що законодавець, маючи дискреційні повноваження щодо визначення умов, порядку та розміру матеріального забезпечення, повинен враховувати, що не може запроваджуватися правове регулювання, за якого особа, реалізовуючи одне конституційне право, позбавляється можливості реалізовувати інше право (гарантію). Зокрема, суддя після виходу на пенсію або у відставку, використовуючи конституційне право на працю, визначене статтею 43 Основного Закону України, не може бути при цьому позбавлений гарантій незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення (пенсії або щомісячного довічного грошового утримання).

Підставою для отримання матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень є виключно конституційно визначений статус професійного судді. Тому таке забезпечення суддів залежить від умов, пов'язаних зі статусом судді та його професійною діяльністю щодо здійснення правосуддя, і не може залежати від інших умов, у тому числі соціального забезпечення, яке призначається і виплачується на загальних засадах та передбачене іншими, крім Закону № 2453, законами України.

З огляду на викладене вище, проаналізувавши норми чинного законодавства, якими врегульовано порядок призначення та перерахунку пенсії судді у відставці, з урахуванням Рішень Конституційного Суду України, які є обов'язковими до застосування судами загальної юрисдикції, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 21 грудня 2010 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ в розмірі 90% від заробітку.

На момент звернення позивача до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», фактично відсутнє законодавче регулювання порядку проведення перерахунку пенсії суддям у відставці.

Таким чином, законодавець при прийнятті нового Закону України «Про державну службу» та внесенні змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» залишив незмінним зміст права на призначення пенсії та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, але в той же час, передбачивши на законодавчому рівні порядок проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, залишив не врегульованим питання перерахунку пенсії судді у відставці, таким чином звузив обсяг права судді у відставці на перерахунок пенсії, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів. Право судді на пенсію або за його вибором на отримання щомісячного довічного грошового утримання є однаковими гарантіями незалежності суддів, що відповідає універсальному принципу рівності, гарантованого статтею 21 Конституції України.

Отже, законодавцем фактично виокремлено певну категорію суддів у відставці, які мають право на одержання щомісячного довічного грошового утримання. Таке законодавче регулювання суперечить меті встановлення конституційної гарантії матеріального забезпечення суддів як елемента їх незалежності, свідчить про його формальний характер, не відповідає принципу єдиного статусу всіх суддів України та порушує принцип рівності між суддями у відставці, які отримують щомісячне довічне грошове утримання, та пенсію у зв'язку з досягненням пенсійного віку.

Сама по собі відсутність норми про перерахунок пенсій суддям у відставці не є підставою для відмови у такому перерахунку. Право судді у відставці на пенсію є конституційною гарантією. Отже, встановлені Законами України "Про статус суддів" та „Про судоустрій і статус суддів" гарантії матеріального забезпечення судді у відставці, не можуть бути знівельовані і повинні бути дотримані.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є частково обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач, як суддя у відставці, який отримує пенсію на підставі ст. 43 Закону України «Про статус суддів», ст. 37 Закону України «Про державну службу», норм Закону України «Про судоустрій та статус суддів», має право на перерахунок пенсії у зв'язку із збільшення заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді по аналогії з правом суддів у відставці на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, які є однаковими гарантіями для суддів у відставці.

Рішення Конституційного Суду України, яким було визнано неконституційними положення законів, які обмежували право суддів у відставці на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, було прийнято 08.06.2016 року, суд при вирішенні даного спору, застосовуючи аналогію закону, що передбачено ч. 7 ст. 9 КАС України, дійшов висновку, що судді у відставці мають право також і на перерахунок призначеної пенсії - з 08.06.2016 року.

Щодо часу, з якого позивач має право на перерахунок пенсії, суд зазначає на наступне.

Згідно статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача і3 заявою щодо перерахунку пенсії 06.09.2016 року (а.с. 11 - 12), позовні вимоги підлягають задоволенню в частині перерахунку пенсії за віком у розмірі 90 % у зв'язку із збільшенням заробітної плати згідно довідки ДСА № 04-1545/16 від 27.07.2016 року про заробітну плату, без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, починаючи з 01 вересня 2016 року.

Крім того, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання здійснити відповідний перерахунок з правом на перерахунок в наступному пенсії судді у відставці, у зв'язку зі зміною розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, оскільки вказана вимога є передчасною, так як судом не встановлено неправомірних дій чи бездіяльності відповідача щодо цього

Вимога ОСОБА_1 щодо звернення постанови суду до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць задоволенню не підлягає, так як згідно п.1 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах стягнення за один місяць, а ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про перерахунок пенсії, а не про її призначення .

Керуючись ст. ст. 6 - 7, 11, 71, 86, 94, 159, 163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Роменського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити дії - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Роменського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Сумської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки ДСА від 27.07.2016 р. № 04-1545/16, починаючи з 01 вересня 2016 року.

Зобов'язати Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком у розмірі 90 % у зв'язку із збільшенням заробітної плати згідно довідки ДСА № 04-1545/16 від 27.07.2016 року про заробітну плату, без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, починаючи з 01 вересня 2016 року.

В іншій частині в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, і набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга