Справа № 822/2545/16
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2545/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року 12:56м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов'язання вчинити дії, -

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту позивач, ОСОБА_4Є.) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (далі по тексту відповідач, Хмельницький МВ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення щодо відмови в задоволенні заяви (про внесення змін до актового запису про шлюб, в частині зміни національності), що викладена у висновку від 10.08.2016 про внесення змін, доповнень та виправлень в актовий запис цивільного стану;

- зобов'язати внести зміни в актовий запис про шлюб №1459 від 19.12.1981 (свідоцтво про одруження ІІ-АБ №749239), а саме виправити національність позивача з "українець" на "німець".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що бажаючи вільно відновити свою німецьку національність, звернувся за місцем реєстрації свого проживання, до Хмельницького МВ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №1459 від 19.12.1981, шляхом зміни національності нареченого - з "українець" на "німець". Зазначив, що у свідоцтві про народження ОСОБА_4 І-ГЮ №064148 від 22.12.1998 вказано, що національність матері "німка". Зазначає, що приналежність до німецької національності його мати є достатніми підставами для встановлення національної приналежності позивача та внесення змін до актового запису про шлюб. Проте на звернення до відповідача із заявою про внесення змін, отримав відмову в зв'язку з відсутністю підстав. Звернув увагу на те, що відповідно до Закону України "Про національні меншини" громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Вважаючи зазначену відмову протиправною та такою, що порушує його право на вільний вибір та відновлення національності, звернувся з позовом до суду.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився та повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

10.01.2017 до суду надійшли заперечення відповідача. Просив відмовити в позові у повному обсязі. Зазначив, що для внесення змін до актового запису про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні достатні підстави та безспірні документальні докази для виправлення національності позивача, оскільки у всіх наданих заявником та зібраних відділом документах не було встановлено помилок у цій графі, виправлень, підчищень тощо. У батьків позивача в актовому записі про його народження зазначені різні національності, батько - українець, мати - німка. При цьому національність матері позивача з "українка" на "німка" виправлено 22.12.1998 на підставі висновку Хмельницького міського відділу ДРАЦС. Отже, на час проведення державної реєстрації народження позивача у 1960 році, національність його матері була "українка". Вказав, що в актовому записі про шлюб, національність нареченого вказана згідно даних його паспорта І-РЮ №618043, виданого Рівне МВВС 04.12.1976. Позивачу роз'яснено, що питання можливості зміни національності регулювалось Указом Президента України від 31.12.1991 №24 "Про порядок зміни громадянами України національності", згідно якого національність могла бути змінена особами, при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта. Проте за час дії указу позивач таким правом не скористався. Просить справу розглянути без участі відповідача.

Враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки його явка не визнавалася судом обов'язковою.

Заслухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 №2398-VI (далі - Закон №2398-VI).

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №2398-VI, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі по тексту Правила), зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Пунктом 2.1 Правил визначено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

Відповідно до п.2.12 Правил, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Суд встановив, що позивач, за місцем реєстрації свого проживання, звернувся до Хмельницького МВ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області з заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №1459 складеного 19.12.1981 Хмельницьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шляхом виправлення національності нареченого - з "українець" на "німець".

Висновком Хмельницьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області від 10.08.2016 позивачу відмовлено у внесенні змін.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд встановив та врахував наступне.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону №2398-VI актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

У свідоцтві про народження ОСОБА_6 І-ГЮ №064148, виданого 22.12.1998 (повторне), вказано національність його матері (ОСОБА_7) "німка".

У той же час суд звертає увагу на те, що згідно з ч.2 ст.300 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про національні меншини в Україні", до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно ст.3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивач має право на збереження своєї національної самобутності та відновлення національності по лінії своєї матері шляхом внесення відповідних змін у актовий запис.

Суд враховує, що відповідно до пп.2.13.2 п.2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Пунктом 2.16. Правил встановлено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Згідно п.2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до п.2.22 Правил, після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 №12 "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану", визначено, що внесення змін про національність, заяви з цього приводу підлягають розгляду в судовому порядку. Питання щодо національності батьків суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Тобто, посилання відповідача у висновку від 10.08.2016 на те, що зміна національності чинним законодавством не передбачена, необґрунтована.

Аналогічні висновки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.08.2015 №К/800/8590/15.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Суд зазначає, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 16.05.2013 у справі "Garnaga v. Ukraine" наголошено на необхідності дотримання державою справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому.

Тобто, при обмеженні права позивача приймати рішення щодо визначення власної національної приналежності, державним органом не було надано жодного обґрунтування, що є недопустимим.

При цьому, зміна актового запису про шлюб в частині національності нареченого жодним чином не впливає ані на інтереси держави, ані на інтереси суспільства в цілому.

Стосовно посилання представника відповідача на те, що позивач не скористався можливістю зміни національності при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта під час дії Указу Президента України від 31.12.1991 №24 "Про порядок зміни громадянами України національності", суд зазначає наступне.

За змістом ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Відповідно до п.2 ч.4 ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

У позовній заяві позивачем чітко зазначено, яким чином стосується його прав, свобод та законних інтересів необхідність внесення відповідних змін суб'єктом владних повноважень у актовий запис (який містить графу про національність), тому позивач наділений правом на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, як вже зазначалось, відповідно до п.2.13.2 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивач має право на збереження своєї національної самобутності та відновлення національності шляхом внесення відповідних змін у актовий запис.

Отже, для захисту порушених прав ОСОБА_4 слід зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису про шлюб №1459 від 19.12.1981 в частині зміни національності нареченого з "українець" на "німець".

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо визнання протиправним та скасувати рішення щодо відмови в задоволенні заяви (про внесення змін до актового запису про шлюб, в частині зміни національності), що викладена у висновку від 10.08.2016, суд зазначає наступне.

На підставі поданих позивачем до відповідача документів, останній встановив відсутність достатніх підстав та безспірних документальних доказів для виправлення національності позивача. Тому суд вважає, що висновок від 10.08.2016 не є належним розпорядчим документом відповідача, а, відтак, не може вважатись рішенням щодо відмови позивачу у внесенні змін до актового запису про шлюб №1459 від 19.12.1981.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як наслідок, дії відповідача щодо відмови у внесенні змін до актового запису про шлюб №1459 від 19.12.1981 є правомірними, а тому з задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

На підставі наведеного суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Хмельницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису про шлюб №1459 від 19.12.1981, складеного Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області шляхом виправлення національності нареченого з "українець" на "німець".

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 13 січня 2017 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1