Справа № 2а-7507/11/1370
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 р. № 876/9231/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2011 року позивач - Державна податкова інспекція у Шевченківськоу районі м. Львова звернулася в суд з позовною заявою до відповідача - ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 18 960, 00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.08.2009 гр. ОСОБА_1 здійснила першу державну реєстрацію автомобіля марки марки VOLKSWAGEN T4, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, проте податок з власників транспортних засобів у розмірі 18 960,00 грн до бюджету не сплатила, що є підставою для його стягнення податковим органом в судовому порядку.

16 серпня 2016 року протокольною ухвалою на підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства суд замінив позивача Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі м. Львова його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що сам факт вчинення реєстраційної дії на ім»я відповідача транспортного засобу не може бути беззаперечним доказом правомірного оформлення такої державної реєстрації транспортного засобу, враховуючи, що платіжний документ не знайдено, а кошти до бюджету фактично не надійшли. Водночас існування обставин, які свідчили б про наявність вини відповідача у надходженні коштів в розмірі 18960,00 грн до місцевого бюджету, контролюючим органом не наведено, а судом таких не встановлено.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що оскільки сума податку з власників транспортних засобів, яка належала до сплати відповідачем під час первинної реєстрації, не нарахована на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, відповідач не виконав обов'язку зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів. При цьому, апелянт зазначає, що реєстрація вказаного транспортного засобу не є доказом сплати податку відповідачем та не є підставою для його звільнення від конституційного обов'язку щодо сплати такого податку.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що управлінням Державтоінспекції Львівського ВРЕР на ім'я ОСОБА_1 здійснено першу державну реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, однак кошти до бюджету не поступили.

З розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу VOLKSWAGEN T4, 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 слідує, що відповідач повинен був сплатити до бюджету 18 960, 00 грн.

Згідно довідки ДПІ у Шевченківському районі м.Львова від 31.12.2010 №31839/17-010, кошти в сумі 18 960, 00 грн по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів до місцевого бюджету не надходили.

Також, згідно інформації Західного ГРУ КБ «Приватбанк» №5949 від 04.11.2010, в базі прийнятих платежів квитанцій про сплату відповідачем податку з власників транспортних засобів при реєстрації - не знайдено.

З наведених причин позивач звернувся до суду про стягнення із ОСОБА_1 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 18 960, 00 грн.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ст. слідчим СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецьким В.І. було винесено постанову про визнання потерпілим відповідача в межах кримінальної справи №181-0062, порушеної за ознаками злочину, передбаченого ст.ст.190 ч.4, 358 КК України. Дана кримінальна справа виділена із кримінальної справи №181-0311, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.3, 365 ч. 1 КК України, розслідування якої проводилося слідчим відділом прокуратури Львівської області. Розслідуванням встановлено, що протягом 2008-2010 років, невстановлені слідством особи, шляхом обману та зловживання довірою, здійснювали первинну реєстрацію транспортних засобів у Львівському ВРЕР на інших фізичних осіб, в тому числі на гр. ОСОБА_1, використовуючи їхні паспортні дані та довіреності (а.с. 64).

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього ж Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з ст.3 цього Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст.5 цього Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Позивач вважає, що відповідно до вимог ст. ст. 1, 5 даного Закону ОСОБА_1 є платником податку з власників транспортних засобів при першій реєстрації в Україні і зобов'язана сплатити податок з власників транспортних засобів до місцевого бюджету Шевченківського району м. Львова в сумі 18960, 00 грн.

Відповідно до ст. ст. 2, 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції) завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Пунктом 11 статті 10 вказаного Закону було передбачено, що державні податкові інспекції в районах подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в дохід держави коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Як зазначено вище, відповідно до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» платниками податку з власників транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів.

Відповідно до п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 (в редакції, чинній на час реєстрації зазначеного вище автомобіля) державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до ч. 4 п. 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року № 379, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 року за № 123/18861, працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку.

Згідно з п. 3.11 зазначеної вище Інструкції після проведення всіх перевірок у заяву про реєстрацію транспортного засобу уповноваженою посадовою особою РЕП ДАІ, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації транспортного засобу рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П.І.Б. та дати.

Частиною 6 ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Враховуючи наведені вище правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.

Крім того, пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Згідно з п. 3.1 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них для проведення реєстрації транспортного засобу посадовими особами РЕП ДАІ приймаються до розгляду письмові заяви власників транспортного засобу.

В той же час судом враховано висновок експерта Львівського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 17.12.2015 №6/501, яким встановлено: підпис від імені ОСОБА_1 у заяві №8441 від 08.08.2009 виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_1 у накладній №109684 від 11.08.2009 виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с.78-80).

Отже висновком експертизи підтвержується, що відповідач жодних заяв на реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN T4 (1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1) не писала і не підписувала.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, оскільки здійснення державної реєстрації транспортного засобу не можливе без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року у справі № 2а-7507/11/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді В.В. Гуляк

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 17.01.2017.