Справа № 802/1957/16-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Вінниця

04 січня 2017 р. Справа № 802/1957/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Крисько І.В.

представниківа сторін:

позивача: Виростка А.В.

відповідача: Слюсар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду по справі

за позовом: Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Житомирська митниця

до: товариства з обмеженою відповідальністю "АМСК"

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Житомирська митниця до товариства з обмеженою відповідальністю "АМСК" про стягнення податкового боргу.

У судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду. Обґрунтовуючи зазначене клопотання представник відповідача зазначила, що відповідачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу, оскільки, минуло 1095 днів з моменту узгодження податкового зобов'язання відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти залишення адміністративного позову без розгляду та зазначив, що податковим органом не пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки, адміністративний позов переданий до відділення поштового зв'язку 16 травня 2016 року про, що свідчить штемпель на конверті з відміткою 17 травня 2016 року.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, однак просив відкласти розгляд справи, у зв'язку з неможливістю прибути до суду, оскільки відсутнє фінансування на службові відрядження та відсутність автобусного сполучення Житомир - Вінниця.

Згідно зі ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання третьої особи не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення адміністративного позову без розгляду враховуючи наступне.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В силу положень частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України не зловживаючи ними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Для з'ясування питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно встановити фактичну обставину, з настанням якої позивач дізнався або мав би дізнатися про порушення свого права.

Як встановлено у судовому засіданні податковий борг у товариства з обмеженою відповідальністю "АМСК" виник внаслідок несплати узгодженого згідно з постановою Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року податкового зобов'язання на підставі податкових повідомлень, винесених Житомирською митницею у 2005 році.

При цьому статусу податкового боргу дане податкове зобов'язання набуло у травні 2013 року після закінчення встановленого пунктом 57.3. статті 57 ПК України десятиденного строку для добровільного погашення грошового зобов'язання після його узгодження.

Отже, до даних правовідносин застосовуються норми Податкового кодексу України і строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України 57.3. у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України в разі, якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнуто протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Отже, наведена законодавча норма встановлює строк примусового стягнення податкового боргу це 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Калинівською ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області було пропущено встановлений статтею 102 Податкового кодексу України строк тривалістю 1095 днів для звернення до адміністративного суду з вимогою про стягнення податкового боргу, оскільки податковий борг виник у травні 2013 року, а позовна заява подана до суду у листопаді 2016 року.

Щодо тверджень представника позивача, що податковим органом не порушено строк звернення до суду, оскільки позовна заява була передана до відділення поштового зв'язку 16 травня 2016 року, про що свідчить штемпель з відміткою 17 травня 2016 року, суд зазначає наступне.

Як випливає із матеріалів справи, адміністративний позов надійшов на адресу Вінницького окружного адміністративного суду 18 листопада 2016 року, про що свідчить штамп про реєстрацію вхідної кореспонденції (а.с. 2).

Разом з тим, у судовому засіданні досліджено конверт в якому нібито на адресу суду направлявся позов та встановлено, що на конверті наявний штамп поштового відділення з датою надходження 17 травня 2016 року.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки.

Пунктом 73 Правил надання послуг поштового зв'язку визначено, що під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля. Дата відбитку календарного штемпеля маркувальної машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання.

Однак, на конверті у якому направлявся адміністративний позов до суду на одному із штемпелів відсутня календарна дата, що унеможливлює встановити подання/перебування даного конверта на поштовому відділенні зв'язку.

Окрім того, представник позивача не зміг надати доказів відправлення кореспонденції з вихідним № 207/10-012 від 16 травня 2016 року. Також представник позивача не зміг надати реєстр вихідних поштових відправлень поштової кореспонденції, пояснивши, що такий реєстр у Калинівській ОДПІ не ведеться.

Відтак, суд критично відноситься до зазначених пояснень представника позивача та зазначає, що останній мав можливість звернутись до суду з адміністративним позовом починаючи з 30 травня 2013 року до 30 травня 2016 року.

Окрім того, жодних заяв чи клопотань про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, як і будь-яких істотних та вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які непереборно перешкоджали позивачеві його зверненню або надавали б суду підстави обчислювати даний строк від іншої дати відповідно, як позовна заява та і додані до неї матеріали не містять.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено жодної поважної причини пропуску строку звернення до суду, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та не підтверджені належними доказами.

Тому, керуючись положеннями статті 100 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає залишенню без розгляду. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду - задовольнити.

Адміністративний позов Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Житомирська митниця до товариства з обмеженою відповідальністю "АМСК" про стягнення податкового боргу - залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мультян Марина Бондівна