Справа № 810/1280/15
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1280/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О.,Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехкомплекс" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року у справі за поданням Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехкомплекс" про стягнення податкового боргу,-

У С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехкомплекс" про стягнення податкового боргу.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Сантехкомплекс" до Державного бюджету України податковий борг у сумі 161 229,82 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сантехкомплекс" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року скасовано в частині задоволення вимог у розмірі 128 461,48 грн. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні подання Державної податкової інспекції у Києво-Святошинскому районі ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехкомплекс" про стягнення податкового боргу в розмірі 128 461,48 грн. відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2016 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, висновки суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Із подання податкового органу вбачається, що податкова заборгованість відповідача з податку на додану вартість виникла у таких сумах і з таких підстав: 38 384,00 грн. - податкові зобов'язання, що визначені відповідачем самостійно на підставі податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2014 року від 19.06.2014 року № ; 8 642,00 грн. - податкові зобов'язання, що визначені відповідачем самостійно на підставі податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2014 від 18.07.2014 року № ; 22 068,00 грн. - податкові зобов'язання, що визначені відповідачем самостійно на підставі податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року від 20.08.2014 року № ; 13 473,00 грн. - податкові зобов'язання, що визначені відповідачем самостійно на підставі податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року від 19.09.2014 року № ; 3 708,00 грн. - податкові зобов'язання, що визначені відповідачем самостійно на підставі податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року від 20.10.2014 року № ; 10 220,00 грн. - податкові зобов'язання, що визначені відповідачем самостійно на підставі податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року від 19.12.2014 року № ; 57 105,00 грн. - податкові зобов'язання, що визначені відповідачем самостійно на підставі уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за жовтень 2014 року від 01.10.2014 року № ; 1 713,00 грн. - податкові зобов'язання, що визначені відповідачем самостійно на підставі уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за жовтень 2014 року від 28.01.2015 року № ; 10 192,00 грн. - податкові зобов'язання, що визначені відповідачем самостійно на підставі податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року від 20.01.2015 року № ; 1 340,48 грн. - пеня.

При цьому загальний розмір грошових зобов'язань відповідача за вказаним видом податку становить 166 845,48 грн. Частину заборгованості у сумі 5 615,66 грн. погашено податковим органом за рахунок переплати, залишок непогашеної заборгованості відповідача становить 161 229,82 грн.

Вказані кошти товариством не сплачено, а тому Державна податкова інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області звернулась до суду з поданням в порядку ст. 183-3 КАС України.

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що вимоги податкового органу є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

В силу пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органами державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Зазначена норма ПК України кореспондує з пунктом 3 частини 1 статті 183-3 КАС України, відповідно до якого провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Таким чином, процедура стягнення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків може бути ініційована шляхом внесення подання в порядку статті 183-3 КАС України.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Відповідно до ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Колегія суддів звертає увагу, що провадження у справах, порушених за поданням податкових органів, поданим на підставі статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, є окремим видом судового провадження, відмінним від загального (позовного).

Статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено перелік особливих вимог, що пред'являються до подання податкового органу, та особливий перелік процесуальних дій суду, які можуть учинятися в процесі розгляду такого подання.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо з поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Отже, спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. При цьому, незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов'язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

30.04.2015 року ТОВ «Сантехкомплекс» подано до суду заперечення на подання податкового органу у якому зазначено, що товариство заперечує суму боргу, а тому спір не може розглядатись у порядку скороченого провадження.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції на дану обставину уваги не звернув, не врахував вимоги закону щодо розгляду справ у порядку ст. 183-2 КАС України та не перевірив чи не має місце у даних правовідносинах спору про право.

Виходячи із вищевикладених заперечень ТОВ «Сантехкомплекс, колегія суддів приходить до висновку про наявність у даних правовідносинах спору про право, оскільки відповідач не погоджується із сумою податкового боргу. Крім того, має місце існування розбіжностей між сумою податкової вимоги від 03.11.2014 року № 3807-25 та сумою податкового боргу, що визначена в поданні про стягнення коштів, та частково погашена відповідачем.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 15 листопада 2016 року у даній справі зазначив, що спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

Виходячи з норм КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки наявність спору про право було виявлено після відкриття провадження у справі за відповідним поданням, провадження у справі необхідно закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, так як відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу. При цьому суд звертає увагу, що закриття провадження у справі за поданням податкового органу не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що в даному випадку вбачається спір про право, а тому неможливо вирішити питання Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехкомплекс" про стягнення податкового боргу в порядку, порушеному за поданням.

За таких обставин, враховуючи, що наявність спору про право стала очевидною після відкриття провадження у справі, та зазначена обставина унеможливлює розгляд подання в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням органу доходів і зборів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми процесуального права, що, в свою чергу, призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст.157, 183-3, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехкомплекс" задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за поданням Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехкомплекс" про стягнення податкового боргу закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 17 січня 2017 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.