Справа № 808/2483/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року о 11 год. 30 хв.Справа № 808/2483/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Запорізького державного підприємства «Радіоприлад»,

до: Головного управління ДФС у Запорізькій області,

про: скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (надалі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі - відповідач), в якій позивач просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.06.2016 №, №, №, від 09.08.2016 №, № в повному обсязі.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що не погоджується із висновками податкового органу, викладеними в Акті документальної планової перевірки від 18.05.2016 №37/08-01-14-01/14313317 та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх такими, що суперечать законодавству та просить їх скасувати.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечує. Зокрема зазначає, що висновки фахівців, викладені в Акті перевірки ґрунтуються на законодавстві, а спірні податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими.

З підстав, викладених в письмових запереченнях просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, Запорізьке державне підприємство «Радіоприлад» зареєстроване Запорізьким міським управлінням юстиції 02.07.1993. На облік як платник податків позивач був взятий з 20.07.1993 №7940, перебуває на обліку в ДПІ у Комунарському районі м.Запоріжжя.

У період з 28.03.2014 по 22.04.2016 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області на підставі направлень від 28.03.2016 №№161, 163, 156, 158, 157, 159, 200, 202, 201, 155, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст.77 Податкового кодексу України відповідно до плану графіку проведення документальної планової виїзної перевірки суб'єкта господарювання та на підставі наказів ГУ ДФС у Запорізькій області від 18.03.2016 та від 21.04.2016 №402 проведена документальна планова виїзна перевірка ЗДП «Радіоприлад» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 13.12.2015, за результатом якої складено акт від 18.05.2016 №37/08-01-14-01/14313317.

У висновках Акту від 18.05.2016 №37/08-01-14-01/14313317 серед іншого вказано про порушення позивачем:

- ч.5 ст. 75 Господарського Кодексу України від 16.01.2003 №436-IV, п.1 ст.9 Закону України від 16.07.1999 №996 -?XIV«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, п.П(С) БО 15 «Дохід» затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999 №290, п.5П (С) БО 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом МФУ від 08.10.1999 №237, п.5 П (С) БО 11 «Зобов'язання», затвердженого наказом МФУ від 31.01.2000 №20, пп.14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п.44.1, п.44.2 ст. 44 р.ІІ, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1, пп. 135.5.4, пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.5, п. 138.3 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 р.ІІІ, п. 11 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 125338 грн., у т.ч. по періодам: 2013 рік на суму 70684 грн., 2015 рік на суму 54654 грн.;

-пп.14.1.275, пп.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 189.1 ст. 189, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України що призвело до заниження позитивного значення між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту (рядок 18) на загальну суму 182151 грн. в т.ч. по періодам: червень 2013 у сумі 100854 грн., серпень 2013 у сумі 51255 грн., грудень 2014 у сумі 22031 грн., січень 2015 у сумі 665 грн., лютий 2015 у сумі 684 грн., березень 2015 у сумі 845 грн., квітень 2015 у сумі 1152 грн., травень 2015 у сумі 1122 грн., червень 2015 у сумі 1040 грн., липень 2015 у сумі 756 грн., жовтень 2015 у сумі 689 грн., грудень 2015 у сумі 1058 грн., та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р.10) на загальну суму 26721 грн., по періодам: травень 2013 у сумі 1415 грн., червень 2013 у сумі 8062 грн., липень 2013 у сумі 128 грн., серпень 2013 у сумі 3575 грн., серпень 2015 у сумі 703 грн., вересень 2015 у сумі 12340 грн., листопад 2015 у сумі 498 грн., що призвело до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту 110331 грн., серпень 2013 у сумі 161714 грн., вересень 2013 у сумі 165289 грн., жовтень 2013 у сумі 165289 грн., листопад 2013 у сумі 165289 грн., грудень 2013 у сумі 165289 грн., січень 2014 у сумі 165289 грн., лютий 2014 у сумі 165289 грн., березень 2014 у сумі 165289 грн., квітень 2014 у сумі 165289 грн., травень 2014 у сумі 165289 грн., червень 2014 у сумі 165289 грн., липень 2014 у сумі 165289 грн., серпень 2014 у сумі 165289 грн., вересень 2014 у сумі 165289 грн., жовтень 2014 у сумі 165289 грн., листопад 2014 у сумі 165289 грн., грудень 2014 у сумі 187320 грн., січень 2015 у сумі 187985 грн., лютий 2015 у сумі 188669 грн., березень 2015 у сумі 189514 грн., вересень 2015 у сумі 703 грн.; та заниження суми податку на додану вартість яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет (р.25) у сумі 208872 грн., в т.ч. по періодам: квітень 2015 у сумі 190666 грн., травень 2015 у сумі 1122 грн., червень 2015 у сумі 1040 грн., липень 2015 у сумі 756 грн., жовтень 2015 у сумі 13732 грн., грудень 2015 у сумі 1556 грн.

-п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138 в результаті чого занижено суму чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями у 2015 р. на суму 23813 грн.;

-пп.49.18.2 п. 49.18 ст.49, п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України підприємством не подано до органів ДФС Розрахунок суми чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями за: І квартал 2013; півріччя 2014; три квартали 2014; рік 2014; півріччя 2015; три квартали 2015;

- п.49.1, п.49.2, пп.49.18.2 п.49.18 ст. 49 р. ІІ, пп. 240.1.1, пп.240.1.2 п.240.1 ст. 240, ст. 242, ст.243, ст. 245, п.250.1 ст.250 р.VIII?Податкового кодексу України в результаті чого занижено показники екологічного податку всього на суму 663,97 грн. у т.ч. за І квартал 2014 р. на суму 663,97 грн.;

-п.49.1, п. 49.2, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 120.1 ст. 120 р. ІІ, п. 250.1 ст. 250 р.VІІІ Податкового кодексу України підприємством не подано до органів ДФС податкову декларацію з екологічного податку за І квартал 2014 р.;

- п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: подання з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (ф.№1ДФ) за 1 квартал 2014 р. - 1 квартал 2015 р.

На підставі вказаних порушень відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 03.06.2016 № (а.с. 24 т.1), яким зменшено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 26721 грн.

- від 03.06.2016 року № (а.с.22 т.1), яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 313308 грн. із них: 208872 грн. за податковим зобов'язанням, 104436 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

- від 03.06.2016 року № (а.с. 23 т.1), яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у сумі 1849 грн. 96 коп. із них: 663 грн. 97 коп. за податковим зобов'язанням, 1185 грн. 99 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- від 03.06.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств і організацій, що перебувають у державній власності у сумі 143009 грн., із них 125338 грн. за податковим зобов'язанням та 17671 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

- від 03.06.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань) у сумі 34866 грн. 25 коп., із них 23813 грн. за податковими зобов'язаннями та 11053 грн. 25 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Підприємством було подано скаргу до ДФС України від 09.06.2016 №131-1440 (а.с.142-157 т.1) на вказані вище податкові повідомлення рішення.

Рішенням ДФС України від 04.08.2016 №16881/6/99-99-11-02-01-15 (а.с. 158 -175 т.1), скаргу задоволено частково, скасовано податкові повідомлення рішення від 03.06.2016 № та № в частині зменшення перевіркою витрат ЗДП «Радіоприлад» по взаємовідносинах з КП «Водоканал» та по виплатах водіям надбавки за класність із відповідним перерахуванням єдиного соціального внеску та у відповідній частині щодо збільшення суми чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, та у відповідній частині скасовані штрафні санкції, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін, у зв'язку з чим, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області винесено податкові повідомлення-рішення:

-від 09.08.2016 № (а.с. 27 т.1), яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань у сумі 25698 грн. 75 коп., із них: 16479 грн. за податковими зобов'язаннями, 9219 грн. 75 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

-від 09.08.2016 № (а.с. 28 т.1), яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності у сумі 134208 грн. із них: 116537 грн. за податковими зобов'язаннями, 17671 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись із залишеними без змін та прийнятими новими податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся з даним позовом до суду.

Як встановлено матеріалами справи, Запорізьке державне підприємство «Радіоприлад» () первинно зареєстровано як юридична особа 02.07.1993, підприємство належить до сфери управління Міністерства промислової політики України, засновником юридичної особи є Державний концерн «Укроборонпром» (а.с.177-180 т.1).

Надаючи оцінку щодо правомірності прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень: № 1 від 09.08.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 134208 грн., із них: 116 537,00 грн. за податковим зобов'язанням та 17 671,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 09.08.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об'єднаннями) у сумі 25698,75 грн., із них: 16 479,00 грн. за податковим зобов'язання та 9 219,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (в тому числі 5100 грн. - штраф за неподання декларацій) суд виходить з наступного.

Так, відповідачем зроблений висновок про заниження ЗДП «Радіоприлад» інших доходів за перевіряємий період у сумі 82264 грн. за 2013 рік.

Такий висновок ґрунтується на тому, що між ЗДП «Радіоприлад» (Позивальник) та Державний концерн «Укроборонпром» (Позикодавець) укладено договір позики від 16.05.2012 №UОР-1-0-41-Д/г-12, з додатковою угодою №1 від 12.11.2012. За умовами Договору Позикодавець надає Позичальнику у якості поворотної фінансової допомоги грошові кошти (позику) в розмірі та у порядку встановленим Договором. Сума позики становить 700000 грн. Сплата Позичальником відсотків Позикодавцю за користування позикою не передбачена. Відповідно до п.3.1 Договору Позикодавець у строк до 17.05.2012 перераховує суму позики. У розділі 4 Договору узгоджено порядок повернення позики, зокрема пунктом 4.1 Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 12.11.2012) передбачено, що всі платежі відносно наданих Позичальнику котів мають бути здійсненні в термін до 15.05.2013. На виконання умов Договору Позикодавцем 16.05.2012 було перераховано Позичальнику суму 700000грн. платіжним дорученням №204 від 16.05.2012. Станом на 01.01.2013 та на 01.1.2014 по рахунку 55 «Інші довгострокові зобов'язання» рахувалася сума сальдо (залишок) у розмірі 700000 грн. таким чином отримана фінансова допомога від ДП «Укроборонпром» за договором позики протягом 365 календарних днів з дня її отримання не було повернуто.

Перевіркою встановлено, що у 2014 році позивач повернув частково отриману фінансову допомогу ДП «Укроборонпром» у сумі 280000 грн. в погашення заборгованості за договором Позики. Встановлено також, що ЗДП «Радіоприлад» за період з 16.05.2012 по 31.12.2012 та за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 не нараховував процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги отриманої від ДК «Укроборонпром» за договором Позики, що залишається неповернутою протягом 365 календарних днів з дня її отримання та на кінець звітного періоду.

Відповідно до пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України безповоротна фінансова допомога це серед іншого сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п.135.1 ст.135 р.ІІІ ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 п. 135.5 ПК України передбачено, що інші доходи включають суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

У разі якщо платник податку не повертає суму отриманої поворотної фінансової допомоги на кінець звітного періоду особі, що є платником податку на прибуток підприємств на загальних підставах, до доходів звітного періоду, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включається сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається не поверненою на кінець такого звітного періоду умовні проценти розраховуються відповідно до пп.14.1.257 п.14.1 ст. 14 ПК України.

Підпунктом 135.5.5 п. 135.5 ст. 135 ПК України передбачено, що??суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, що залишаються неповерненими на кінець такого звітного періоду, від осіб, які не є платниками цього податку (в тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із цим Кодексом мають пільги з цього податку, в тому числі право застосовувати ставки податку нижчі, ніж установлені пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу.

У разі, якщо в майбутніх звітних податкових періодах платник податку повертає таку поворотну фінансову допомогу (її частину) особі, яка її надала, такий платник податку збільшує суму витрат на суму такої поворотної фінансової допомоги (її частини) за наслідками звітного податкового періоду, в якому відбулося таке повернення.

При цьому доходи такого платника податку не збільшуються на суму умовно нарахованих процентів, а податкові зобов'язання особи, яка надала поворотну фінансову допомогу, не змінюються як при її видачі, так і при її зворотному отриманні.

Положення цього пункту не поширюються на суми поворотної фінансової допомоги, отриманої від засновника/учасника (в тому числі нерезидента) такого платника податку, у випадку повернення такої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання.

Операції з отримання/надання фінансової допомоги між платником податку та його відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, не приводять до зміни їх витрат або доходів.

Пунктом 137.10 ст.137 ПК України передбачено, що суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.

Наказом Міністерства доходів і зборів України №367 від 01.07.2014 «Про затвердження Узагальнюючої податкової консультації щодо податкового обліку поворотної фінансової допомоги» зазначено, що якщо для платника податку базовим звітним періодом є календарний рік, такий платник податків умовні проценти, нараховані за період з 20.07.2012 по 31.12.2012 включає в доходи у декларації за 2013 рік.

Таким чином, суд погоджується із позицією податкового органу, що підприємством позивача безпідставно до складу рядка 03 ІД «Інші доходи» податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік не включено умовні проценти нараховані на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою протягом 365 календарних днів з дня її отримання та на кінець звітного періоду, в результаті чого занижено інші доходи за 2013 р. всього у сумі 82264 грн. Отже, податкове повідомлення-рішення № від 09.08.2016 в цій частині є правомірним та скасуванню не підлягає. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку податкових зобов'язань (а.с. 25 т.2), по цьому епізоду порушень спірним рішенням позивачу було визначено суму основного зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 15630 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3907,50 грн., всього 19537,50 грн.

Стосовно висновку податкового органу щодо завищення позивачем витрат за рахунок включення суми списаної безнадійної дебіторської заборгованості по операціям з ТОВ «ЗТЛ Інвест», яка не підтверджена первинними документами та повинна була бути списана у минулих періодах, в результаті чого завищено рядок 06.4 «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» податкової Декларації з податку на прибуток за 2013 рік на загальну суму 289758 грн. за 2013 рік.

Вказана сума є складовою частиною суми 474?004,61 грн. - дебіторської заборгованості цього контрагента, яку ЗДП «Радіоприлад» намагався стягнути з боржника у судовому порядку. Уся сума дебіторської заборгованості була при її нарахуванні включена до складу доходів та відповідно була відображена у податковому обліку.

Висновки акту щодо завищення витрат по списанню заборгованості по договору з ТОВ «ЗТЛ Інвест» грунтуються на тому, що між ЗДП «Радіоприлад» (Продавець) та ТОВ «ЗТЛ Інвест» (Покупець) 25.12.2006 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до п. 4.3 зазначеного договору Покупець зобов`язався переоформити право користування земельною ділянкою відповідно до діючого законодавства України. До надання розрахунку податку на землю в податковий орган, або до оформлення права користування (власності) земельною ділянкою Покупець компенсує продавцю витрати, пов`язані з користуванням земельною ділянкою за окремим договором.

03.01.2007 між ЗДП «Радіоприлад» та ТОВ «ЗТЛ «Інвест» укладено угоду про відшкодування витрат ЗДП «Радіоприлад» за використання земельних ресурсів за умовами якої ТОВ «ЗТЛ Інвест» відшкодовує ЗДП «Радіоприлад» як балансоутримувачу витрати за використання земельних ресурсів за дільницю території загальною площею 15200 кв.м. Розмір відшкодування витрат ЗДП «Радіоприлад» за використання земельних ресурсів становить 5795,13 грн. за місяць.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.10.2010 у справі №13/231/10 (а.с. 94-97 т. 3) позовні вимоги ЗДП «Радіоприлад» було задоволено частково, вирішено стягнути з ТОВ «ЗТЛ Інвест» на користь ЗДП «Радіоприлад» 397220грн. 38 коп. основного боргу з відшкодування витрат за використання земельних ресурсів, 72063,89 грн. штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2012 по справі №4/178/09-27/101/10-13/231/10 рішення господарського суду Запорізької області від 05.10.210 частково скасовано та постановлено стягнути з ТОВ «ЗТЛ Інвест» на користь ЗДП «Радіоприлад» 29757,53 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат за використання земельних ресурсів, 16990,07 грн. пені, 49039,09 грн. збитків від інфляції грошових коштів та 7356,76 грн. 3% річних. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 98-107 т. 3).

Постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2012 (а.с. 108-112 т.3) постанову Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2012 та рішення Господарського суду Запорізької області від 05.10.210 у вказаній справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2012 по справі №5009/302/12 (а.с. 115-120 т.3) визнано недійсною угоду про відшкодування витрат ЗДП «Радіоприлад» за використання земельних ресурсів від 03.01.2007, укладену між ЗДП «Радіоприлад» та ТОВ «ЗТЛ Інвест».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.02.2013 у справі №4/178/09-27/101/10-13/231/10 (а.с. 13-114 т.3) провадження у справі припинено у зв'язку із відмовою позивача від позову.

Отже, судами першої та апеляційної інстанцій позовні вимоги ЗДП «Радіоприлад» були задоволені частково, а саме: було стягнуто суму 289757,53 грн. Вищим господарським судом ці рішення були скасовані та справа направлена в суд першої інстанції на новий розгляд. Але в подальшому договір з цим контрагентом у судовому порядку був визнаний недійсним та провадження у справі про стягнення заборгованості у зв'язку з цим було припинено.

Таким чином, ЗДП «Радіоприлад» втратило право на стягнення з ТОВ «ЗТЛ Інвест» суми 289758 грн. Сума заборгованості стала безнадійною та тому була списана у бухгалтерському обліку та була включена до витрат у податковому обліку, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Вимоги податкового органу надати первинний документ про повернення контрагенту цієї суми та зменшення витрат у зв'язку з його ненаданням є безпідставними, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні тексту судових рішень.

По-перше, у резолютивних частинах рішення господарського суду Запорізької області від 05.10.2010 р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2012 р. по справі №4/178/09-27/101/10-13/231/10 вказано на необхідність стягнути суму боргу, при цьому до виконання відповідних рішень суду відповідна сума боргу фактично не є отримана відповідачем. По-друге, Вищим господарським судом України ці судові рішення були скасовані та справа була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, який провадження по справі припинив у зв'язку з визнанням договору між сторонами недійсним.

Судове рішення про стягнення або виконується боржником добровільно, або виконується примусово через виконавчу службу. У даному випадку рішення судів не були виконані та боржник не сплачував ЗДП «Радіоприлад» суму боргу ні добровільно, ані у примусовому порядку, тому відсутнє її повернення позивачеві. Зворотнього відповідачем суду не доведено. Посадові особи відповідача під час перевірки мали відповідні повноваження для перевірки належним чином наведеної обставини, зокрема мали можливість перевірити усі надходження та витрати за період, що перевірявся та у разі виявлення такого факту обґрунтовано, з посиланням на первинні документи та у відповідності до вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Мінфіну України від 20.08.2015 р. № 727 повинні були відобразити це у акті перевірки.

Щодо нарахування доходів у вигляді сум?штрафів та пені відповідно до п. 2 ст. 231 ГКУ по договорам з ДП «МБТЗ» та Асоціацією «Інформсистема».

Висновки акту щодо нарахування доходів у вигляді сум штрафів та пені відповідно до п.2 ст. 231 ГКУ по договорам з ДП «МБТЗ» та Асоціацією «Інформсистема» грунтуються на тому, що між ЗДП «Радіоприлад» та КЗ «Миколаївський ремонтно-механічний завод» був укладений договір №702/2006 на поставку виробів для проведення ОКР. На підставі даного договору ЗДП «Радіоприлад» передало КЗ «НРМЗ» 09.11.2006 відповідні вироби згідно специфікації №2.

ГП «НМРЗ» (перейменоване в подальшому в ДП «МБТЗ» повернуло за накладною №51 від 06.07.2007 макет радіостанції Р-162-5К на суму 25250 грн. без ПДВ. В подальшому, протягом 2001-2013 років ЗДП «Радіоприлад» до ДП «МБТЗ» направляло листи про повернення інших неповернутих матеріальних цінностей, чи оплатити їх, на які відповідь не отримано. ЗДП «Радіоприлад» направлено вимогу до ДП «МБТЗ» від 26.11.2015 про сплату у добровільному порядку суми заборгованості 132186 грн. при цьому у п. 6.4 договору від 02.11.2006 №702/2006 встановлено кінцевий термін виконання обов`язків за цим договором 31.12.2011. Пунктом 3.1 договору передбачено, що за невиконання і неналежне виконання зобов`язань по договору сторони несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством.

Також, відповідно до договору, укладеного з Асоціацією «Інформсистема» №107-05 від 05.06.2003 ЗДП «Радіоприлад» відвантажено один виріб ГІМ на суму 25512,00 грн. Термін повернення другого виробу ГІМ по договору від 05.06.2003 №107-05 становить 11.02.2012. Станом на 31.12.2015 виріб ГІМ до ЗДП «Радіоприлад» не повернули. Пунктом 3.1 договору передбачено, що сторони несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством України.

У акті перевірки з посиланням на норми Господарського та Цивільного кодексів України зроблений висновок про заниження ЗДП «Радіоприлад» доходу у зв'язку з не нарахуванням та не стягненням з контрагентів сум штрафів та пені та про порушення вимог п. 5 П(С)БО 10, п. 5 П(С)БО 15, п. 44.2 ст. 44 та пп. 134.1.1 ст.134 ПКУ.

Суд не погоджується з таким висновком перевіряючих, оскільки вважає його таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 ПК України, в редакції, що діяла протягом 2015 року, для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п. 5 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом МФУ від 08.10.1999 №237, дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

Згідно п. 5 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999 №290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до визначення термінів у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» N 996-XIV від 16.07.1999 (далі - Закон №996), активи -ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому.

Статтею 4 цього Закону встановлені основні принципи бухгалтерського обліку та фінансової звітності, зокрема вказано про те, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах обачності - застосування в бухгалтерському обліку методів оцінки, які повинні запобігати заниженню оцінки зобов'язань та витрат і?завищенню оцінки активів і доходів підприємства.

У ч. 1 ст. 9 Закону №996 вказано, що підставою для бухгалтерського обліку?господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Договори у вищенаведених випадках не є належними та достатніми первинними документами лише на підставі яких може відображатися у бухгалтерському та податковому обліку операції з отримання доходу у вигляді штрафу та пені за невиконання умов таких договорів.?Доки немає первинного документу, яким оформлена відповідна господарська операція, доти не можна відображати нездійснену операцію в бухгалтерському та, відповідно, в податковому обліках. Виникнення права на отримання грошових коштів не є фактом здійснення операції щодо отримання таких коштів.

Таким чином, ЗДП «Радіоприлад» не порушував зазначені норми права, підстави для відображення цих операцій в бухгалтерському та податковому обліку в перевіряємому періоді відсутні, тому висновки у акті перевірки про заниження доходів є безпідставними.

Відповідачем також не враховано те, що ЗДП «Радіоприлад» та ДП «МБТЗ» є державними підприємствами та обидва входять до складу концерну «Укроборонпром», тобто мають одного власника, з огляду на що передача ТМЦ від одного державного підприємства до іншого державного підприємства взагалі не змінює власника таких ТМЦ.

Стосовно Асоціації «Інформсистема» перевіряючим було письмово повідомлено, що ЗДП «Радіоприлад» був поданий позов про стягнення штрафних санкцій у розмірі 6 429,02 грн. та рішенням господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року позов задоволено в повному обсязі.

Таким чином, вказівки у акті перевірки на заниження позивачем прибутку на суму 33311 грн. по договору з ДП «МБТЗ» та на суму 6429 грн. по договору з Асоціацією «Інформсистема» є безпідставними.

Щодо заниження доходів у 2015 р. на суму 70 119,17 грн. - простроченої кредиторської заборгованості перед ПП «Елком».

У акті перевірки вказано на заниження доходу в 2015 р. на цю суму кредиторської заборгованості, на яку цей контрагент позивача не заявив вимог відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 17.08.2010 р. при порушенні справи про банкрутство ЗДП «Радіоприлад».

У ході проведення перевірки позивачу відповідачем було надано запит щодо надання пояснень та документальних підтверджень стосовно списання вищезазначеної кредиторської заборгованості. Згідно відповіді посадових осіб ЗДП «Радіоприлад» від 22.04.2016, така заборгованість повинна була бути списана не за спливом строку позовної давності у 2013-2015 роках, а відповідно до ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у 2010 році, який не є перевіряємий.

При цьому під час перевірки встановлено, що кредиторська заборгованість в сумі 70119,17 грн. не була заявлена кредитором ПП «Елком» протягом 30-денного терміну з дати надрукування оголошення про порушення справи про банкрутство відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 17.08.2010 №26/48/09. Так, відповідно до вказаної ухвали та до порядку і строку, передбаченого ст. 14 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до господарського суду ПП «Елком» не надано заяву з майновою (грошовою) вимогою до боржника ЗДП «Радіоприлад». Ухвалою господарського суду від 17.08.2010 по справі №26/48/09 (а.с. 133-136 т.3) затверджено реєстр конкурсних кредиторів ЗДП «Радіоприлад», серед яких відсутнє ПП «Елком» та ухвалено вимоги інших кредиторів вважати погашеними.

Відповідно до п.2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» N 2343-XII від 14.05.1992, в редакції, що діяла на під час прийняття господарським судом ухвали від 17.08.2010, вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, кредиторська заборгованість перед цим контрагентом є погашеною ще у 2010 р. та повинна була бути списана в обліку ЗДП «Радіоприлад» у тому ж 2010 році із включенням до складу оподатковуваних доходів.

ЗДП «Радіоприлад» у письмових поясненнях під час перевірки зазначив, що 2010 рік не включений до цієї перевірки. У той же час 2010 рік вже був перевірений ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя, про що свідчать і відомості, які вказані на стор. 3-4 даного акту перевірки. Порушень податкового законодавства по цьому питанню у акті перевірки від 17.08.2011 р. № 1456/2301/14313317 не встановлено, доказів зворотнього відповідачем суду не надано.

За таких обставин встановлення вказаних порушень є безпідставним та необґрунтованим.

Щодо завищення амортизації на суму дооцінки основних засобів.

У акті вказано на порушення вимог пп. 134.1.1 ст.134, п. 138.3 ст. 138 та п. 11 підрозділу 4 Перехідних положень ПКУ та заниження фінансового результату за 2015 рік на 144?881 грн. Цей висновок обґрунтований тим, що, на думку відповідача, амортизація основних засобів здійснюється без врахування сум дооцінки таких основних засобів.

Суд не погоджується з таким висновком у зв'язку з наступним.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 138.3 ст. 138 ПК України, передбачений порядок розрахунку амортизації основних засобів або нематеріальних активів для визначення об'єкта оподаткування.

Згідно п.п. 14.1.9 п. 14.1 ст. 14 ПК України, залишкова вартість основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів для цілей розділу III - сума залишкової вартості таких засобів та активів, яка визначається як різниця між первісною вартістю і сумою розрахованої амортизації відповідно до положень розділу III цього Кодексу.

Відповідно до п. 11 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, при розрахунку амортизації основних засобів та нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 статті 138 цього Кодексу балансова вартість основних засобів та нематеріальних активів станом на 1 січня 2015 року має дорівнювати балансовій вартості таких активів, що визначена станом на 31 грудня 2014 року відповідно до статей 144 - 146 та 148 розділу III цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року.

Отже жодна з вказаних у акті перевірки у якості обґрунтування висновків норм ПК України не містить заборони на амортизацію основних засобів з урахуванням їх дійсної балансової вартості.

Зокрема, пп. 134.1.1 ст. 134 ПКУ визначено об'єкт оподаткування, яким є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського облік.

Пунктом 138.3 ст. 138 ПКУ встановлені випадки коригувань фінансового результату на суми амортизації, в якому відсутні вимоги здійснювати коригування на суми амортизації дооцінки основних засобів.

Пунктом 11 підрозділу 4 Перехідних положень ПКУ встановлена вимога співпадіння балансової вартості основних засобів станом на 01.01.2015 та на 31.12.2014 р.

Таким чином, ЗДП «Радіоприлад» не були порушені зазначені норми ПКУ.

Також, слід зазначити, що у листі від 04.12.2015 р. № 26508/10/28-10-06-11 МГУ ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників також дійшов висновку, що? амортизація переоцінених основних засобів відповідно до ст. 138 ПКУ не містить вимог щодо додаткових коригувань, які призведуть до перегляду та зменшення нарахованої амортизації у зв'язку з тим, що вартість основних засобів переоцінілась.

Щодо застосування податковим повідомленням-рішенням № від 09.08.2016 штрафних санкцій у розмірі 50 % нарахованого грошового зобов'язання та штрафних санкцій у розмірі 5100 грн. за неподання до органів ДФС розрахунку суми чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями за 1 квартал 2013 р.; півріччя 2014 р.; три квартали 2014 р.; рік 2014; півріччя 2015р.; три квартали 2015р.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідачем штрафна санкція застосована у розмірі 50 % від суми нарахованого грошового зобов'язання. Але відповідно до вимог п. 123.1 ст. 123 ПК України для застосування штрафної санкції у розмірі 50 % необхідним є умова, що протягом 1095 днів до платника вже була застосована санкція по цьому податку. У акті перевірки відсутні докази того, що вчиненню ЗДП «Радіоприлад» порушень, зафіксованих в акті перевірки упродовж 1095 днів передувало визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку про що було б винесене відповідне податкове повідомлення-рішення. А відтак не доведено, що вказані порушення є такими, що вчинені повторно. Тому у даних спірних правовідносинах (при наявності такого порушення) застосуванню підлягала б норма ч.1 п.123.1 ст.123 ПКУ, якою передбачено накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, а не частина 2 п.123.1ст.123 ПКУ.

Відповідно до п 120.1 ст. 120 ПК України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Також відповідачем не доведено того, що вчиненню ЗДП «Радіоприлад» порушень, зафіксованих в акті перевірки (неподання розрахунку суми чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями за 1 квартал 2013 р.; півріччя 2014 р.; три квартали 2014 р.; рік 2014; півріччя 2015р.; три квартали 2015 р. строк подання яких настав 10.05.2013, 10.08.2014, 10.11.2014, 10.02.2015, 10.08.2015, 10.11.2015 року) упродовж 365 днів передувало накладення штрафу на підставі п.120.1ст.120 ПКУ, про що було б винесене відповідне податкове повідомлення-рішення. А відтак не доведено, що вказані порушення є такими, що вчинені повторно. Тому у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягала б норма ч.1 п.120.1 ст.120 ПКУ, яка передбачає накладення штрафу в розмірі 170 грн., а не частина 2 п.120.1 ст.120 ПКУ, яка передбачає накладення штрафу в розмірі 1020 грн. Отже ППР № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 5100,00 грн. є незаконним.

Крім цього, податкова декларація (у даному випадку - розрахунок суми чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями за 1 квартал 2013 р.; півріччя 2014 р.; три квартали 2014 р.; рік 2014; півріччя 2015р.; три квартали 2015р.) не були подані тому, що по даним обліку ЗДП «Радіоприлад» у нього не було об'єкту оподаткування, що підтверджено вищенаведеними висновками суду щодо неправомірності визначення податковим органом грошових зобов'язань з податку на прибуток у зв'язку із заниженням доходів у вигляді сум штрафів та пені по договорам з ДП «МБТЗ» та Асоціацією «Інформсистема», а не тому, що платником порушувались приписи ПКУ стосовно обов'язковості подання податкових декларацій. За даними перевірки, як вважає відповідач, у?ЗДП «Радіоприлад» занижений прибуток, тому з'явився об'єкт оподаткування. За це відповідач керуючись приписами пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України нараховує додаткове податкове зобов'язання, як у вигляді податку на прибуток, так і у вигляді суми чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету. Але в такому разі штрафні санкції за неподання до органів ДФС розрахунку податкового зобов'язання та/або розрахунку суми чистого прибутку (доходу) що підлягає сплаті до державного бюджету до платника податків застосовуватись не повинні.

Отже, ППР № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 5100,00 грн. є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності податкових повідомлень - рішень: від 03.06.2016 року №, яким зменшено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 26?721 грн. та податкового повідомлення - рішення від 03.06.2016 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 313 008 грн. із них: 208 872,00 грн. за податковим зобов'язанням та 104 436,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, слід зазначити наступне.

Так в акті перевірки, з посиланням на порушення відповідачем пп.14.1.36 ст. 14, п. 198.5 ст. 198 та п. 189.1 ст. 189 ПКУ, зроблений висновок про заниження податкових зобов'язань з ПДВ на суму 165 289 грн. у зв'язку з розкраданням ТМЦ на складах та вибуттям їх з господарської діяльності підприємства.

Пунктом 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України встановлено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Пунктом 198.5 ст. 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, для застосування цих норм ПКУ та правильного визначення сум ПДВ необхідним є визначення вартості придбання цих ТМЦ. При цьому балансова вартість не обов'язково співпадає з вартістю придбання запасів, оскільки такі запаси можуть переоцінюватися (уцінюватися або дооцінюватися). Крім цього, з'ясуванню підлягає дата строку придбання цих ТМЦ, оскільки умовою нарахування податкових зобов'язань є обов'язкове включення при придбання ТМЦ сум до податкового кредиту.

Суд звертає увагу, що відповідачем в Акті перевірки не визначено дати придбання ТМЦ, по яким встановлено нестачу, та чи були вони включені до складу податкового кредиту, не визначено також ціну їх придбання. У акті перевірки порушення повинні бути описані чітко з посиланням на порушені норми законодавства та первинні документи, які підтверджують ці порушення. За відсутності в Акті таких доказів суд вважає, що нарахування суми ПДВ по цьому питанню є необґрунтованим.

Крім того, відповідачем в ході перевірки зроблений висновок про заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість на загальну суму 22031 грн. за грудень 2014 року.

Такий висновок зроблений з посиланням на акт Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 29.12.2015 №07-21/12 про результати ревізії фінансово-господарської діяльності ЗДП «Радіоприлад». Так, у вказаному Акті зазначено, що в порушення ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», 6 П(С)БО 7 «Основні засоби», п.1.2 та 6.4 Договору від 02.11.2006 №702/2006 укладеного між ЗДП «Радіоприлад» та КЗ «МРМЗ» (перейменоване в подальшому в ДП «МБТЗ») з урахуванням додаткових угод, ст. 629 ЦКУ, згідно якої договір є обов'язковим для виконання сторонами, ч. 5 ст. 75 ГКУ, а саме ЗДП «Радіоприлад» не вжито заходів та в межах строку позовної давності не забезпечено права вимоги від ДП «МБТЗ» виконання його зобов'язань щодо повернення матеріальних цінностей по Договору від 02.11.2006 №702/2006 або їх оплати, що призвело до втрат Підприємством доходу на суму 132186 грн. (з ПДВ) за надані та неповернуті вироби, чим нанесено збитки ЗДП «Радіоприлад».

Як свідчать матеріали справи, по договору між ЗДП «Радіоприлад» та ДП «МБТЗ» матеріальні цінності передані в тимчасове використання для проведення дослідно-конструкторських робіт. Ці товари прийняті ДП «МБТЗ» на відповідальне зберігання та перебувають на балансі ЗДП «Радіоприлад», який не давав згоди на їх відчуження. Крім того, таке відчуження потребує узгодження з вищепоставленою організацією - концерном «Укроборонпром».

Слід зазначити, що ЗДП «Радіоприлад» та ДП «МБТЗ» є державними підприємствами, які входять до складу концерну «Укроборонпром», тобто мають одного власника, а це означає, що передача ТМЦ від одного державного підприємства до іншого державного підприємства не змінює власника ТМЦ, що передаються. Відповідно, відсутній факт продажу (постачання) та не може бути податкових наслідків такого передання.

До того ж, договором не було встановлено терміну повернення ТМЦ з відповідального зберігання. Оскільки строк виконання зобов'язання договором не встановлено, то ЗДП «Радіоприлад» має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ці вимоги також закріплені в ст.193 ГК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Керуючись ч. 2 ст. 530 ЦК України, коли строк виконання зобов'язання боржником не встановлено, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати зобов'язання в семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Судом з'ясовано, що ЗДП «Радіоприлад» було направлено на адресу ДП «МБТЗ» вимогу від 26.11.2015 року вих. №131-2296 про необхідність сплатити суму в розмірі 132 186,00 грн. в семиденний строк від дня пред'явлення вимоги за неповернені ТМЦ або повернути в адресу ЗДП «Радіоприлад» отримані вироби та повідомлено, що у випадку несплати суми або не повернення виробів ЗДП «Радіоприлад» залишає за собою право звернутися до господарського суду с позовом до ДП «МБЗ» з покладенням на ДП «МБЗ» всіх судових витрат.

На цей час претензійно-позовна робота ще не завершена та не вирішено питання щодо повернення чи продажу відповідних ТМЦ. Тому безпідставними є висновки податкового органу про нібито постачання цих товарів в адресу контрагента та нарахування у зв'язку з цим податкових зобов'язань з ПДВ в сумі 22?031 грн. Отже податкове повідомлення-рішення № від 03.06.2016 в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо визначення сум ПДВ по взаємовідносинам з КП «Водоканал» та ПП «Елком».

Висновки податкового органу про завищення податкового кредиту за вересень та грудень 2015 на суму 12?053 грн. по взаємовідносинам з ПП «Елком», ґрунтуються на тому, що під час проведення перевірки у підприємства встановлено прострочену кредиторську заборгованість у сумі 70119 грн. 17 коп.

Встановлено, що ЗДП «Радіоприлад» укладено Договір від 14.05.2007 №25/07 з ПП «Елком» на поставку продукції. У ході проведення документальної перевірки на ЗДП «Радіоприлад» було надано запит від 19.04.2014 №1261/10/08-01-14-01-08 щодо надання пояснень та документальних підтверджень стосовно списання вищезазначеної кредиторської заборгованості. Згідно відповіді посадових осіб позивача від 22.04.2016 стосовно списання кредиторської заборгованості, то така заборгованість повинна була бути списана не за спливом строку позовної давності у 2013-2015 роках, а відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у 2010 році, який не входив до періоду перевірки. При цьому встановлено, що кредиторська заборгованість у сумі 70119 грн. 17 коп. не була заявлена кредитором ПП «Елком» протягом 30- денного терміну з дати надрукування оголошення про порушення справи про банкрутство ЗДП «Радіоприлад» та не внесена до Реєстру кредиторів по справі про банкрутство відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області від 17.08.2010 №26/48/09.

Відповідно до п.2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» N 2343-XII від 14.05.1992, в редакції, що діяла на під час прийняття господарським судом ухвали від 17.08.2010, вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, кредиторська заборгованість перед цим контрагентом є погашеною ще у 2010 р. та повинна була бути списана в обліку ЗДП «Радіоприлад» у тому ж 2010 році.

Відповідач з посиланням на приписи п.п. 14.1.11 п.14.1 ст.14, п. 198.3 ст. 198, п.п. 14.1.257 ст.14 ПК України робить висновок про те, що товари (послуги), які були отримані платником податку на додану вартість та не оплачені протягом терміну позовної давності, вважаються безоплатно отриманими, оскільки відсутній факт їх придбання, як це передбачено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, а тому право на податковий кредит щодо таких товарів (послуг) у платника податку відсутнє. Враховуючи викладене, на думку податкового органу, якщо платник податку при придбанні товарів/послуг на підставі отриманої податкової накладної сформував податковий кредит, але такі товари/послуги не були оплачені протягом терміну позовної давності, то в податковому періоді, в якому відбувається списання кредиторської заборгованості, платник податку повинен відкоригувати на підставі бухгалтерської довідки суму податкового кредиту.

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК україни, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

П.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України зокрема передбачено, що фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Оскільки нормами Податкового кодексу України не передбачено коригування сформованого по даті «першої події» податкового кредиту у разі подальшої не оплати отриманого товару, відповідні висновки податкового органу є такими, що не ґрунтуються на Законі.

Висновки податкового органу про не нарахування позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість на оплату за послуги з водопостачання та перекачування стоків, які не пов'язані з господарською діяльністю на загальну суму ПДВ 9497 грн. обгрунтовані відповідачем наступним.

Перевіркою встановлено, що згідно договору на приймання та перекачування стоків від 01.01.2013 №14, укладеного між ЗДП «Радіоприлад» та ГУ МВС України в Запорізькій області (Абонент), ЗДП «Радіоприлад» приймає на себе послуги по перекачуванню госпфікальних стоків в міський колектор через насосну станцію фікальних стоків ЗДП «Радіоприлад» від Абонента (гуртожиток по вул. Луначарського,7, учбовий корпус по вул. Луначарського, 13).

Згідно п. 2.1 Договору, ЗДП «Радіоприлад» зобов'язаний забезпечити безперебійний прийом госпфікальних стоків насосною станцією заводу протягом доби. ЗДП «Радіоприлад» має право припинити прийом госпфікальних стоків та не нести за це відповідальність при несплаті рахунків. Усі розрахунки за Договором проводяться щомісяця за фактом споживання послуг протягом 10 банківських днів після дати, вказаної в платіжному документі. ЗДП «Радіоприлад» надає, а Абонент проводить оплату послуг з прийому та перекачування госпфікальних стоків в розмірі фактичних витрат без нарахування рентабельності. Договір діє з 01.01.2013 по 31.12.2013 та рахується щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не буде заявлено однією зі сторін про відмову від даного договору.

За період з 01.08.2014 по 31.12.2014 відшкодування вищезазначених витрат, понесених підприємством, відповідно до зазначеного Договору проведено Абонентом в повному обсязі.

Згідно п. 1 Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 12.09.2014 №342 «Про затвердження акту приймання-передачі з державної власності до комунальної власності гуртожитку по вул.. Луначарського, 7 літ. А-9 від ГУ МВС України в Запорізькій області вирішено затвердити акт приймання-передачі з державної власності до комунальної власності гуртожитку по вул.. Луначарського, 7, літ. А-9, який знаходиться на балансі ГУ МВС України в Запорізькій області.

Пунктом 2 Рішення №342 від 12.09.2014 передбачено МКП «Основаніє» прийняти в господарське володіння підприємства гуртожиток по вул. Луначарського, 7 літ. А-9, який знаходиться на балансі ГУ МВС України в Запорізькій області згідно з додатком. Здійснити розрахунки тарифу на послуги з утримання гуртожитку по вул. Луначарського, 7 літ. 4-9 та прибудинкової території згідно постанови КМУ від 01.06.2011 №869 та подати на затвердження виконавчого комітету Запорізької міської ради.

Згідно наказу МКП «Основаніє» від 31.10.2014 №363-1, акту приймання-передачі основних засобів від 31.10.2014 та АВІЗО від 01.11.2014 прийнято в господарське володіння гуртожиток по вул. Луначарського, 7 літ. А-9 з 01.11.2014р.

У ході перевірки встановлено, що протягом періоду з 01.08.2014 по 31.12.2015, шляхом дослідження оборотно-сальдових відомостей та договорів взаєморозрахунки між МКП «Основаніє» та ЗДП «Радіоприлад» не здійснювались, договори не укладались. Також договори щодо відшкодування витрат, понесених підприємством при наданні послуг по подачі води, прийому та перекачуванню госпфікальних стоків в міський колектор через насосну станцію фікальних стоків ЗДП «Радіоприлад» по гуртожитку по вул. Луначарського 7 літ. А-9 не укладались, розрахунки не проводились.

Отже, внаслідок не укладання договорів з власником гуртожитку або виконавцем житлово-комунальних послуг, відшкодування витрат, понесених підприємством, з прийому та перекачуванню госпфікальних стоків від гуртожитку по вул. Луначарського, 7, з 01.01.2015 припинено та не проводилось до 31.12.2015.

Згідно з розрахунками оплати послуг з водопостачання та перекачування стоків ЗДП «Радоіприлад» за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 понесені витрати та віднесено на рахунок 232 «Допоміжне виробництво» з прийому та перекачування госпфікальних стоків від гуртожитку по вул. Луначарського, 7 літ. А-9 в розмірі 56983,10 грн. з ПДВ, в т.ч. ПДВ 9497, 18 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.п. г) п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

З посиланням на вищенаведені приписи ПК України, відповідач зробив висновок про те, що оскільки фактично гуртожиток по вул. Луначарського, 7 літ. А-9 на балансі ЗДП «Радіоприлад» за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 не перебуває, отже сплата на адресу КП «Водоканал» за послуги з водопостачання та перекачування стоків не пов'язана з господарською діяльністю ЗДП «Радіоприлад», то позивачем протиправно не нараховано податкові зообовязання з податку на додану вартість.

Суд не погоджуться з такими висновками відповідача, оскільки по-перше, позивачем під час проведення перевірки відповідачу надавалсь відповідь вих. №131-1068 від 22.04.2016 (а.с. 30 т. 2) у якій зокрема зазначено, що підприємством проводиться претензійно-правова робота щодо стягення цих коштів, 01.04.2016 підприємством направлена претензія вих. №131883, копія якої була додана до відповіді. В свою чергу дії ЗДП «Радіоприлад» щодо стягнення відповідних коштів з КП «Водоканал» є спрямованими на отримання доходу. По-друге, на думку суду в даному випадку п.п. г) п. 198.5 ст. 198 ПК України не підлягає застосуванню, оскільки зазначена норма регулює правовідносини щодо корегування податкових зобов'язань у разі, якщо придбані раніше з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку товари або послуги починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Перевіркою ж в свою чергу встановлено, що сплата позивачем на адресу КП «Водоканал» за послуги з водопостачання та перекачування стоків взагалі не була пов'язана з господарською діяльністю позивача, тобто фактично перевіркою мало бути встановлено порушення позивачем вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України у вигляді завищення податкового кредиту у відповідних періодах, чого відповідачем зроблено не було.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже податкові повідомлення-рішення № та № від 03.06.2016 є протиправними та підлягають скасуванню у повному обсязі, в тому числі в частині визначення сум штрафних (фінансових) санкцій та пені.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 03.06.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у розмірі 1849 грн. 96 коп., у тому числі за податковим зобов'язанням у розмірі 663,97 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1185 грн. 99 коп. суд зазначає наступне.

Висновки акту перевірки з цього питання грунтуютсья на тому, що згідно електронної бази даних визначено, що податкова декларація з екологічного податку за 1 квартал 2014 року відповідно до квитанції №2 від 15.05.2014р. - не прийнята, у зв'язку з помилкою, а саме: «пакет не прийнято у зв'язку з порушенням цілісності, а саме відсутністю заявлених у пакеті пов'язаних документів», відповідно до Наказу Міністерства доходів і зборів України №729 від 29.11.2013 «Про затвердження Формату (стандарту) електронного документа звітності суб'єктів господарювання та Опису довідників, що публікуються з Форматом (стандартом) електронного документа звітності суб'єктів господарювання».

Позивач в свою чергу посилається на те, що згідно з квитанцією №1 та квитанцією №2 податкову декларацію з екологічного податку подано 07.05.2014 року, на підставі чого позивач стверджує, що підприємством була своєчасно подана до ОДПС податкова декларація з екологічного податку за 1 квартал 2014 року, тому підстави для застосування штрафних санкцій у розмірі 1020 грн., передбачених п. 120.1 ст. 120 ПК України відсутні. Суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на наступне.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно п. 49.2 ст. 49 ПК України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно п. 250.1 ст. 250 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу.

Згідно п.п. 240.1.1, 240.1.2 п. 240.1 ст. 240 ПК України, платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються:

- викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення;

- скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти.

Розрахунок зобов'язання з екологічного податку, що справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення та за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти наведений на стр. 69 акту перевірки (а.с. 97-98 т.1) і спір щодо його правильності між сторонами відсутній.

В матеріалах справи наявна копія податкової декларації позивача з екологічного податку за І квартал 2014 року (а.с. 165 т.3) у якій зазначено суму нарахованого пдаткового зобов'язання у розмірі 663 грн. 97 коп. Також в матеріалах справи наявна копія квитнації №1 (а.с. 164 т.3), якою підвтерджується факт доставлення вказаної податкової декларації до центрального рівня ДПС України 07.05.2014. Разом з тим, відповідно до наявної в матеріалах справи копії квитанції №2 (а.с. 163 т.3) вказану декларацію було не прийнято у зв'язку із порушенням цілісності, а саме відсутністю заявлених у пакеті пов'язаних документів. Доказів оскарження відповідних дій щодо неприйняття декларації позивачем суду не надано.

Відповідно до п. 49.15 ПК України, податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Згідно п. 120.1 ст. 120 ПК України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення,тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, відповідачем правомірно було податковим повідомленням-рішенням № від 03.06.2016 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у розмірі 1849 грн. 96 коп., у тому числі за податковим зобов'язанням у розмірі 663,97 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1185 грн. 99 коп. З огляду на наведене позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд наголошує на тому, що обов'язок доказування в даному випадку покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09 серпня 2016 року в частині визначення суми грошового зобов'язання у розмірі 114670 грн. 50 коп., у тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 100907 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 13763 грн. 50 коп., визнання протиправними та скасування у повному обсязі податкових повідомлень-рішень № від 09 серпня 2016 року, № від 03 червня 2016 року та № від 03 червня 2016 року

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 09 серпня 2016 року в частині визначення суми грошового зобов'язання у розмірі 114670 грн. 50 коп., у тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 100907 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 13763 грн. 50 коп.

Визнати протиправними та скасувати у повному обсязі податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 09 серпня 2016 року, № від 03 червня 2016 року та № від 03 червня 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Запорізького державного підприємства «Радіоприлад судовий збір у розмірі 7205 грн. 96 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова