Справа № 2а-7298/12/1370
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року № 876/9851/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року про відстрочення виконання постанови у адміністративній справі за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС до Державного підприємства "Львіввугілля" про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2012 року позивач звернувся до суду із позовом до Державного підприємства "Львіввугілля" (далі - ДП "Львіввугілля") про стягнення податкового боргу з податку на прибуток в сумі 8 368 597, 19 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2012 року у справі 2а-7298/12/1370 позов задоволено. Стягнуто кошти з банківських рахунків ДП «Львіввугілля» в рахунок погашення податкового боргу в сумі 8 368 597, 19 грн.

28 вересня 2016 року ДП «Львіввугілля» звернулось до суду з заявою про відстрочення виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2012 у справі 2а-7298/12/1370.

У заяві заявник просив суд відстрочити виконання постанови у період з 01 січня 2017 по 31 грудня 2017, мотивуючи тим, що ДП «Львіввугілля» знаходиться у важкому фінансовому становищі.

Як зазначає заявник, фінансовий стан підприємства є нестабільним, значне перевищення кредиторської заборгованості над дебіторською свідчить про залежність підприємства від державного фінансування та контрагентів, які затримують розрахунки. Крім того, ДП «Львіввугілля» є боржником за зведеним виконавчим провадженням по стягненню на загальну суму 527 510 759, 81 грн. Відтермінування виконання даного рішення суду дасть змогу підприємству поступово в міру отримуваних коштів сплачувати платежі до бюджету та частково погашати заборгованість, а також попередити зупинку роботи підприємства та забезпечувати його стабільне функціонування та розвиток.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року заяву ДП «Львівугілля» про відстрочення виконання судового рішення задоволено. Відстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2012 року у справі у справі 2а-7298/12/1370 до 31.12.2017.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою в задоволенні заяви Державного підприємства "Львіввугілля" про відстрочення виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2012 року у справі у справі 2а-7298/12/1370 відмовити.

Як зазначає апелянт, порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків регламентовано ст. 100 Податкового Кодексу України. Податковий кодексом встановлює термін на відстрочення податкового боргу в межах не більше одного бюджетного року (12 місяців).

Разом із цим апелянт звертає увагу на те, що зменшення податкового боргу ДП «Львіввугілля» в картці особового рахунку платника відбувається в основному за рахунок відстрочення виконання рішень суду про стягнення податкового боргу. Проте керівництвом ДП «Львіввугілля» не здійснюються дієві заходи щодо погашення податкового боргу підприємства. Невиконання ДП «Львіввугілля» постанови суду про стягнення коштів до бюджету по самостійно задекларованих сумах щорічно призводить до ненадходження коштів до бюджету в значних розмірах. При цьому підприємство не вживає жодних заходів щодо покращення своєї фінансово-господарської діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 ст. 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 цього Кодексу за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Наведена норма КАС не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Виконання судового рішення може ускладнюватися об'єктивними та суб'єктивними обставинами. З метою захисту прав та інтересів учасників спірних правовідносин суд може постановити ухвалу, зокрема, про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Відстрочення виконання рішення - це перенесення його виконання на більш пізній час у зв'язку з існуванням обставин, за наявності яких вчасне виконання завдає шкоди правам або інтересам боржника або інших осіб.

Підставами для відстрочення виконання судового рішення для юридичних осіб може бути тимчасове скрутне матеріальне становище, наявність інших боргових зобов'язань та інші поважні причини, які утруднюють чи унеможливлюють вчасне виконання рішення суду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення суду необхідно враховувати матеріальні інтереси боржника - юридичної особи, його фінансовий стан, ступінь вини у виникненні і непогашенні боргу, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, а також стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як зазначено вище, задовольняючи клопотання ДП «Львівугілля», суд першої інстанції виходив лише з існування складного фінансового стану підприємства, а також наявності інших значних непогашених боргових зобов'язань.

На підтвердження обставин, що ускладнюють виконання судового рішення відповідачем надано копію довідки від 09.09.2016 № 7/1706; копію довідки від 09.09.2016 №6.4/1704; довідку про зведений реєстр виконавчих проваджень; баланс (форма 1) за перше півріччя 2016 року; звіт про фінансові результати за перше півріччя 2016 року; аналіз фінансового стану ДП «Львіввугілля» за результатами роботи за перше півріччя 2016 року; довідку про заборгованість по платежах до бюджету; довідку про сплачені платежі до бюджету; техніко-економічні показники ДП «Львіввугілля» на 2015 - 2020 роки; витяг з реєстру обтяжень нерухомого майна; копії рішень Господарського суду Львівської області від 18.02.2016 у справі № 914/2441/15 та Господарського суду м. Києва від 08.08.2016 у справі №910/12918/15; копію постанови КМУ від 31.08.2016 року № 588; копії наказів Міненерговугілля України від 13.12.2012 № 1004, від 14.03.2014 № 240.

Однак при вирішенні даного клопотання суд безпідставно не врахував наступного.

Зазначені у наданих відповідачем доказах факти, на думку колегії суддів, не є об'єктивними обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду. Збитковість діяльності підприємства, наявність заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним об'єктом господарювання, тому вказані факти не мають об'єктивного характеру.

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції про те, що надані позивачем документи підтверджують відсутність чи недостатність коштів на рахунках, що перешкоджає виконанню судового рішення, є помилковим.

Разом з тим, згідно з пунктом 100.1 статті 100 Податкового кодексу України, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Відповідно до п. 100.5. вищевказаної статті, підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

При цьому, відстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу погашаються рівними частками, починаючи з будь-якого місяця, визначеного відповідним контролюючим органом чи відповідним органом місцевого самоврядування, який згідно із пунктом 100.8 цієї статті затверджує рішення про розстрочення або відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, але не пізніше закінчення 12 календарних місяців з дня виникнення такого грошового зобов'язання або податкового боргу, або одноразово у повному обсязі (п.100.7. статті 100 Податкового кодексу України).

Тобто, законодавством визначено термін на відстрочення податкового боргу у межах не більше одного бюджетного року.

Аналогічна правова позиція була висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 09 листопада 2016 року у справі № 813/6431/14 (К/800/32815/15).

Крім того, слід зазначити, що судом першої інстанції неодноразово постановлялись ухвали з питань відстрочення виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2012 року у справі № 2а/7298/12/1370: так, ухвалою від 16 листопада 2012 року відстрочено виконання судового рішення до червня 2013 року (т.1 а.с. 141-143); ухвалою від 14 червня 2013 року - до 31 грудня 2013 року (т.1 а.с. 142-174, 176-177); ухвалою від 19 грудня 2013 року - до 01 грудня 2014 року (т.1 а.с. 206-207); ухвалою від 18 грудня 2014 року - до 31 грудня 2015 року (т. 1 а.с. 256-259); ухвалою від 28 грудня 2015 року - до 31 грудня 2016 року (т.2 а.с.60-62).

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Водночас ч.4 ст.86 КАС України передбачає, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин колегія суддів вважає помилковим і необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що наданими заявником доказами підтверджується обґрунтованість його заяви про відстрочення виконання судового рішення та які б свідчили про наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви про відстрочення виконання судового рішення, а також з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, тому її слід скасувати.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, пунктом 6 частини 1 статті 199, статтею 202, пунктом 3 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року про відстрочення виконання постанови у справі № 2а-7298/12/1370 - скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання Державного підприємства "Львіввугілля" про відстрочення виконання постанови у справі за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління ДФС до Державного підприємства "Львіввугілля" про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді В.В. Гуляк

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 17.01.2017.