Справа № 816/1864/16
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 р.Справа № 816/1864/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2016р. по справі № 816/1864/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання дій неправомірними, скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

18 жовтня 2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) , де просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради, викладеної у листі від 20.09.2016 № 7639/6-16;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 26.08.2016 № 231 "Про організаційні заходи щодо підготовки лоту до проведення земельних торгів";

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру Полтавської області у межах своєї компетенції повторно розглянути та вирішити відповідно до закону клопотання ОСОБА_1 від 30.08.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення означеної земельної ділянки у власність.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на незгоду із мотивами для відмови йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у власність, наведених у листі від 20.09.2016 № 7639/6-16, а саме, що земельна ділянка, на яку претендує позивач включено до переліку земельних ділянок, право оренди на які виставляється на торгах у формі аукціону згідно наказу № 231 від 26.08.2016. Зазначав, що відповідачем не наведено жодної з викладених у статті 123 Земельного кодексу України підстав, за яких позивачу може бути відмовлено, а наведена відповідачем підстава не входить до цього переліку, а тому надана йому відмова є протиправною.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій протиправними, скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення суду першої інстанції винесено з недоведеністю обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2016 року та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. Посилається на те, що відповідачем не наведено жодної з викладених у статті 123 Земельного кодексу України підстав, за яких позивачу може бути відмовлено.

Також в скарзі визначає, щодо компетенції відповідача, яку не заперечує. Вказує, що суд не врахував положення ч. 2 ст. 134 ЗК України, щодо того, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: передачі громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Вказує, на порушення норм КАС України при дослідженні доказів, не розподілення судових витрат.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі. При цьому зазначив, що в апеляційній скарзі помилково послався на положення ст. 123 ЗК України, оскільки позивач просив надати землю у власність, і повинна застосовуватися норма ст. 118 ЗК України аналогічного змісту. Також зазначив, що земельна ділянка не була вільною, в зв'язку з чим не було підстав визначати її, яку таку права на оренди щодо якої визначається на торгах.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 30.08.2016 ОСОБА_1 подав клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Абазівської сільської ради (а.с. 10, 30).

До клопотання додано графічні матеріали про бажане місцерозташування земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га, копію паспорта та ідентифікаційного коду, посвідчення учасника бойових дій.

Рішенням ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 20.09.2016 за вих. № 7639/6-16 повідомлено позивача про те, що відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 26.08.2016 № 231 земельна ділянка на яку претендує ОСОБА_1 включена до переліку земельних ділянок право оренди яких виставляється на торгах у формі аукціону. Окремо у листі зазначено, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898 за окремим дорученням Держгеокадастру в області здійснюється робота по резервуванню земельних ділянок, які можуть бути надані учасникам АТО і членам загиблих учасників АТО за рахунок земель державної та комунальної власності, що перебувають у запасі (а.с. 9, 29).

У запереченні на позовну заяву представник відповідача зазначила, що відповідна інформація про означені земельні ділянки представлена у вигляді довідкових альбомів - атласів з каторграфічними матеріалами по окремих масивах/земельних ділянках у відповідних районах в розрізі сільських рад та міст обласного значення, які опубліковані на веб-сайті ГУ Держгеокадастру у Полтавській області. Земельна ділянка на яку претендує ОСОБА_1 включена до переліку земельних ділянок право оренди яких виставляється на торгах у формі аукціону ще до звернення позивача із відповідним клопотанням, отже відповідач вважає свою відмову правомірною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, виходячи з таких підстав.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 116 Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з п.п. 12 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 №14, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Отже відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності. Це право позивачем не оспорюється.

Згідно ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідачем відмовлено у задоволенні клопотання позивачу, посилаючись на наявність наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 26.08.2016 № 231 про те, що земельна ділянка на яку претендує позивач включена до переліку земельних ділянок право оренди яких виставляється на торгах у формі аукціону.

Статтею 134 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст. 135 Земельного кодексу України визначено, що продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Земельного кодексу України, організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Частина третя статті 136 Земельного кодексу України передбачає, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

ГУ Держгеокадастру у Полтавській області видано наказ "Про організаційні заходи щодо підготовки лоту до проведення земельних торгів" від 26.08.2016 № 231. Відповідно до даного наказу земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, не надану у власність та користування визначено до продажу на земельних торгах у формі аукціону права оренди на неї, площею 40,8578 га кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населених пунктів на території Абазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, входить до складу земельної ділянки площею 40,8578 га кадастровий номер НОМЕР_1.

Із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо земельної ділянки у розмірі 2,00 га позивач звернувся 30.08.2016, тобто вже після прийняття відповідачем наказу про включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на яку виставлені на земельні торги.

З огляду на зазначене, ГУ Держгеокадастру у Полтавської області на момент прийняття наказу "Про організаційні заходи щодо підготовки лоту до проведення земельних торгів" від 26.08.2016 № 231 діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Оцінюючи доводи позивача із посиланням на ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, згідно якої не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства тощо, колегія суддів виходить з наступного.

З 03.04.2016 року, положення ст. 134 Земельного кодексу України, на які посилається позивач, виключено. При цьому, суд зазначає, що ч. 3 цієї статті встановлює пільги для учасників бойових дій. Однак в даному випадку наведена земельна ділянка визначена, як така що підлягає продажу на земельних торгах, і відповідно до неї застосовуються положення ч.3 ст. 136 ЗК України.

Земельний кодекс України не встановлює, що звернення особи, навіть тієї, яка має переважне право, із клопотанням про виділення у власність певної земельної ділянки не скасовує в автоматичному порядку раніше прийняті накази щодо розпорядження цією земельною ділянкою.

Навпаки, ч. 3 ст. 136 ЗК України , встановлює заборону відчуження, передачі в користування таких земельних ділянок. А надання дозволу на розробку проекту землеустрою є діями направленими саме на відчуження (передачу в користування в випадку оренди) земельної ділянки.

Відповідно в разі віднесення земельної ділянки до таких права власності чи користування яких визначається на торгах, надання дозволу на розробку проекту землеустрою прямо протирічить закону.

Оскільки наказ відповідача "Про організаційні заходи щодо підготовки лоту до проведення земельних торгів" від 26.08.2016 № 231 було прийнято за кілька днів до звернення позивача із вищезгаданим клопотанням, то колегія суддів погоджується із доводами відповідача, що в даному випадку Кодекс містить заборону на відчуження, передання в заставу, надання у користування означеної земельної ділянки до завершення торгів ні підставі ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Щодо доводів представника позивача про те, що земельна ділянка не є вільною, колегія суддів зазначає наступне.

Представник позивача посилається на Рішення господарського суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом Прокурора Полтавського району Полтавської області треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна інспекція сільського господарства у Полтавській області м.Полтава, Абазівська сільська рада Полтавського району Полтавської області до відповідачів Полтавська районна державна адміністрація м.Полтава, Публічне акціонерне товаристо «Полтаваплемсервіс» с.Горбанівка Полтавський район Полтавська область про визнання недійсним розпорядження, договору, зобов'язання повернути земельну ділянку, залишене без змін Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24 березня 2016 року справа №917/66/15, відповідно до якого визнане недійсним розпорядження про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, та визнано недійсним та припинено договір земельного сервітуту, щодо спірної земельної ділянки. Представник позивача вказує, що рішення не виконано, земельна ділянка зайнята.

Однак, будь- які докази цього відсутні. Рішення господарського суду набрало законної сили, відповідно юридично сервітут припинив дію.

Відповідно ці доводи протирічать суті позову, який направлений на захист порушеного на думку позивача права, щодо отримання конкретної земельної ділянки. А встановлення факту знаходження земельної ділянки у користуванні іншої особи, перешкоджає отриманню цієї ділянки позивачем.

Щодо доводів про порушення процесуальних норм при розгляді справи, колегія суддів зазначає, що посилання позивача на не оголошення заперечень відповідача у суді першої інстанції, недотримання ст. 159 та ст. 161 КАС України не впливає на вирішення справи по суті.

Висновки суду відповідають матеріалам справи.

Колегія суддів також зазначає, що згідно ч. 2 ст. 200 КАС України не підлягають скасуванню правильні по суті рішення з одних лише формальних підстав.

Позивач та його представник не зазначають які факти не вірно встановлені судом першої інстанції в наслідок наявних на їх думку порушень. Не наводять конкретних порушень зазначених норм.

Крім того журнал судового засідання свідчить про дослідження матеріалів справи.

Щодо вирішення питання про судові витрати, то у відповідності до ст. 94 КАС України, оскільки у позові було відмовлено то і витрати покладаються на позивача. Позивачем судовий збір був сплачений при поданні позову. Суд додатково витрати не стягував, їх наявність з матеріалів справи не вбачається. Відповідно в резолютивній частині постанови відповідні рішення відсутні.

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач є учасником АТО, які звільнені від сплати судового збору. Однак відповідно до ст. Закону України «Про судовий збір» питання про повернення зайво сплаченого судового збору не порушувалося. Відповідна заява відсутня.

Також колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково посилається на ст.. 123 ЗК України, яка регулює надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, оскільки позивач просив надати земельну ділянку у власність, що регулюється ст..118 ЗК України, але це не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні адміністративного позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2016р. по справі № 816/1864/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 17.01.2017 р.