Справа № 2а-39/10/2570
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2010-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-39/10/2570
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2010 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Гром Л.М.

при секретарі Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Селянського фермерського господарства «ОСОБА_1І.» до Державної податкової адміністрації в Чернігівській області, ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції Чернігівської області про скасування акту перевірки та рішення, -

В С Т А Н О В И В :

04.01.2010 року позивач директор СВГ « ОСОБА_1І.» - ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом і просить суд скасувати акт перевірки від 13.11.2009 року та рішення про застосування фінансових санкцій від 23.11.2009 року № НОМЕР_1. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2009 року № 502 «Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів Державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31.12.2010 року, визначено, що тимчасово припинити проведення планових перевірок субєктів господарювання, п. 2 частини 1 постанови встановлено обмеження, щодо проведення позапланових перевірок, окрім перевірок, які здійснюються за зверненням фізичних чи юридичних осіб. Звернень від фізичних чи юридичних осіб до податкової інспекції не надходило, тому податківці не мали права проводити перевірку позивача. Працівниками податкової інспекції не було предявлено документів, які б посвідчували плановість або позаплановість перевірки. Позивач вважав, що представниками податкової інспекції порушені вимоги чинного законодавства, а саме акт перевірки підписаний не керівником господарства, а продавцем магазину, перевіряючі також заставили продавця підписати акт перевірки, казали їй що за порушення, встановлене інспекцією, нічого не буде, чим ввели її в оману. Тому рішення про накладення штрафу в розмірі 1000 грн., на позивача є неправомірним.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції Чернігівської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином, на адресу суду надійшли письмові заперечення від 13.01.2010 року за № 16/9/10 011, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та розглянути справу у їх відсутності.

Представник відповідача Державної податкової інспекції в Чернігівській області позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що Постанова № 502 від 21.05.2009 року «Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів держнагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31.12.2010 року не стосується перевірок, які здійснює податкова служба України і посилання позивача на неї є помилковим. Також невірною є думка представника позивача, що перевірка можлива лише за наявності звернення фізичних та юридичних осіб. Позивачем було порушено вимоги Постанови КМУ № 957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» із змінами та доповненнями та п. 6 ст. 3 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95 ВР. Працівники податкової діяли на підставі та в межах чинного законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача Державної податкової інспекції в Чернігівській області заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині визнання недійсним акту перевірки від 13.11.2009 року, оскільки акт перевірки не має обовязкового характеру і не встановлює для позивача обовязків, а тому він не є рішенням у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України.

Розглянувши вищевказане клопотання, суд дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим, не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, в звязку з чим провадження у частині, вказаній представником відповідача, відповідно до п. 2 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає закриттю. Судом 29.01.2010 року винесено ухвалу про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Селянського фермерського господарства «ОСОБА_1І.» до Державної податкової адміністрації в Чернігівській області, ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції Чернігівської області в частині скасування акту перевірки від 13.11.2009 року.

.

На підставі ч.3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 29 січня поточного року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 03.02.2010 р. року, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.4 ст. 167 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що працівниками Державної податкової адміністрації в Чернігівській області на підставі направлень від 11.11.2009 року № 746, № 747 було проведено позапланову виїзну перевірку Селянського фермерського господарства «ОСОБА_1І.» за дотриманням субєктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій. В результаті перевірки було складено акт від 13.11.2009 року, яким встановлено, що на торговій точці здійснювалась реалізація алкогольних напоїв за цінами, нижчими мінімальних (реалізація горілки «Біленька» здійснювалась по 35,50 грн. за 1 л. 40%), на момент перевірки у магазині була відсутня розрахункова книга, чим порушено вимоги Постанови КМУ № 957 від 30.10.2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» із змінами та доповненнями та п. 6 ст. 3 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95 ВР. Перевірка була проведена в присутності продавця ОСОБА_3, якою і був підписаний акт, заперечень на висновок акту вона не надала.

На підставі даного акту 23.11.2009 року ОСОБА_2 міжрайонною державною податковою інспекцією прийнято рішення № НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій в розмірі 1000 грн.

Доводи позивача на порушення відповідачем вимог постанови КМУ від 21.05.2009 р. N 502 "Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року" (надалі за текстом - постанова КМУ) не находять підтвердження з огляду на таке.

Відповідно до абз. 2 пп. 1 п. 1 постанови КМУ органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності до 31 грудня 2010 р. установлено обмеження щодо проведення позапланових перевірок суб'єктів господарювання, крім перевірок, що проводяться за зверненням фізичних і юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства або поданням суб'єктом господарювання до відповідного органу письмової заяви про проведення перевірки за його бажанням.

Правові підстави і порядок проведення позапланових перевірок, повноваження податкових органів на проведення таких перевірок, визначаються Законами України "Про державну податкову службу в України" та "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Попри встановлене постановою КМУ обмеження у проведенні позапланових перевірок, будь-які зміни Верховною Радою України у вищезазначені Закони, внесені не були. Тому, оскільки Закон України має вищу юридичну силу ніж постанова КМУ (підзаконний акт), він має пріоритет у правозастосуванні.

Загальні умови і порядок контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) встановлено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.95 р. № 265/95-ВР (за текстом Закон № 265/95-ВР), яким визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону органи ДПС здійснюють шляхом проведення планових або позапланових перевірок.

Відповідно до положень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" контроль за застосуванням РРО здійснюється податковими органами у вигляді планових і позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до ст. 111 Закону України "Про державну податкову службу в України" позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Згідно ст. 16 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до ст. 112 Закону України "Про державну податкову службу в України" посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Таким чином, органи ДПС проводять планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законодавством України, тому вимоги постанови Кабінету Міністрів України «Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року» від 21.05.2009 р. № 502 на такі перевірки не поширюється.

Позивач в судовому засіданні не заперечував проти того, що дійсно була реалізація алкогольних напоїв за цінами, нижчими установлених мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, чим порушено Постанову КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» із змінами і доповненнями. Також зазначив, що продавець ОСОБА_3 дійсно перебуває з ним в трудових відносинах і у відповідності до Кодексу законів про працю вона несе повну матеріальну відповідальність.

За порушення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 790 від 02.06.2003 року Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва i обігу спирту етилового, коньячного i плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керiвником, а у разі його вiдсутностi - заступником керівника органу, який видав лiцензiю на право виробництва i торгiвлi спиртом етиловим, коньячним i плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями i тютюновими виробами (Департамент з питань адмiнiстрування акцизного збору i контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адмiнiстрацiї, його регiональнi управління та їх територiальнi пiдроздiли, Мiнекономiки), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Державної податкової адмiнiстрацiї, Держкомстату, Держспоживстандарту у межах їх компетенції, визначеної законодавством.

Згідно ст. 17 вищезазначеного Закону накладається штраф при наявності оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, виготовленими за коньячною технологією, горілкою та лікеро-горілчаними виробами за цінами, нижчими від встановлених мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на коньяк, алкогольні напої, виготовлені за коньячною технологією, горілку та лікеро-горілчані вироби - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 1000 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що відповідачі діяли у відповідності з зазначеними вище принципами.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі як суб'єкти владних повноважень довели правомірність прийнятого ними оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 17, 18, 41, 70, 71, 104, 122 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог щодо скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 23 листопада 2009 року № - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі, особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 03 лютого 2009 р.

Суддя Гром Л.М.