Справа № 809/1733/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2017 р. №809/1733/16

10 год. 55 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого - Гундяка В.Д.,

суддів: Григорука О.Б., Остап'юка С.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України (надалі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із скаргою, що підтверджується квитанцією відділення поштового зв'язку Укрпошти за №7/155. Однак всупереч вимогам Закону України "Про звернення громадян", станом на момент подання позовної заяви до суду позивачем жодної відповіді щодо розгляду його звернення отримано не було. Тому, позивач просив визнати бездіяльність Міністерства освіти і науки України протиправною, зобов`язати останнього провести повну та всебічну перевірку його звернення (скарги) від 22.09.2016 року та надати обґрунтовану відповідь.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проти позову заперечив з підстав, викладених в письмовому запереченні. Зазначив, що жодних звернень до Міністерства освіти і науки України від громадянина ОСОБА_1 у 2016 році не надходило. Тому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

За таких обставин, оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але не прибули всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, то відповідно до ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року за №393/96-ВР (надалі - Закон №393/96-ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Статтею 1 Закону №393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішенням державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Порядок звернення громадян передбачений статтею 5 Закону №393/96-ВР, відповідно до якої звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до частин 4 та 6 Закону №393/96-ВР звернення може бути усним чи письмовим. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

Судом встановлено, що 27.09.2016 року ОСОБА_1 надіслано до Міністерства освіти і науки України скаргу від 22.09.2016 року.

На підтвердження вказаних обставин позивачем подано до суду копію даної скарги та квитанцію відділення поштового зв'язку Укрпошти за №7/155 про направлення рекомендованим повідомленням листа на адресу Міністерства освіти і науки України у м. Київ з відповідною печаткою відділення та підписом.

Як вбачається з досліджених судом в судовому засіданні витягу з АІС "Відстеження пересилань поштових відправлень" вказаний лист вручено відповідачу 29.09.2016 року.

Згідно статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Пунктом 6 частини 1 статті 18 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядається і вирішується у термін не більше одного місяця від дня його надходження. Проте якщо питання у ньому не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо у місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак в порушення даної норми Міністерство освіти і науки України не довело законність та підставність своєї бездіяльності з розгляду звернення позивача.

Доводи представника відповідача щодо того, що жодних звернень від громадянина ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України у 2016 році не надходило, колегія відхиляє, як такі, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема квитанцією Укрпошти від 27.09.2016 року за №7/155 та витягом з АІС "Відстеження пересилань поштових відправлень", згідно якого відправлення позивача від 27.09.2016 року було вручено адресату за довіреністю 29.09.2016 року.

Таким чином позивачем доведена правомірність заявлених ним вимог, а тому бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо розгляду звернення ОСОБА_1 є протиправною.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проаналізувавши наведене, колегія суддів вважає за необхідне з метою відновлення порушеного права позивача, зобов'язати Міністерство освіти і науки України розглянути звернення громадянина ОСОБА_1, яке направлене ним 27.09.2016 року, в порядку та строки встановлені Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

Згідно статті 91 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими витратами позивача є витрати пов'язані з поданням до суду позовної заяви в розмірі 8,25 грн., згідно квитанції №8/67 від 29.11.2016 року та переїздом до суду в розмірі 28,51 грн., згідно квитка №601100 від 16.12.2016 року.

Відповідно до постанови КМУ "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27.04.2006 року за №590 добові витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження та становлять 30 гривень.

Таким чином, розмір судових витрат позивача становить 66,76 грн. (8,25 грн. + 28,51 грн. + 30 грн. = 66,76 грн.).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги позивачем є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо розгляду звернення ОСОБА_1.

Зобов'язати Міністерство освіти і науки України розглянути звернення громадянина ОСОБА_1, направлене 27.09.2016 року, в порядку встановленому Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 66 (шістдесят шість) грн. 76 коп. судових витрат.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: /підпис/ Гундяк В.Д.

Судді: Григорук О.Б.

Остап'юк С.В.