Справа № 810/5093/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5093/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

17 січня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Кравченко Л.А.

За участі представників:

позивача: Скрипко Є.В.;

відповідача: Яровий А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.01.16р. у справі №810/5093/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техінвест-СХ» до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 06.03.15р. №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.01.16р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що господарські відносини позивача з його контрагентами - ТОВ «Агропромтехтранс», ТОВ «Агропромтехтранспостач» та ТОВ «Соліус» не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Агропромтехтранс», ТОВ «Соліус», ТОВ «Екобудпром», ТОВ «ТПК Агрохім», ТОВ «ТПК Тріанон», ТОВ «ТД Наноіндустрія», ТОВ «Домінус Груп», ТОВ «Агропромтехтранспостач», ТОВ «Бізнес карта», ТОВ «ТД Агрохім» за період з 01.01.11р. по 30.09.14р., за результатами якої складено акт від 17.02.15р. №245/10-02-22-04/33255830/14.

На підставі акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 06.03.15р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 161 916 грн., в т.ч.: за основним платежем - 107 944 грн., штрафні (фінансові) санкції - 53 972 грн.

Підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення слугував висновок податкового органу про порушення вимог: п.п.а), б) п.185.1 ст. 185, абз.1, абз.2 п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено відсутність об'єкта оподаткування ПДВ, які підпадають під визначення ст. 22, ст. 135, абз.а) п.185.1 ст. 185 Податкового кодексу України на загальну суму 270 547 грн., в т.ч. за січень 2012 року - 465 грн., березень 2012 року - 5 165 грн., травень 2012 року - 50 грн., червень 2012 року - 5 667 грн., серпень 2012 року - 6 667 грн., березень 2013 року - 5 038 грн., квітень 2013 року - 977 грн., травень 2013 року - 6 786 грн., червень 2013 року - 6 849 грн., липень 2013 року - 78 196 грн., серпень 2013 року - 8 039 грн., вересень 2013 року - 5 462 грн., жовтень 2013 року - 724 грн., листопад 2013 року - 233 грн., грудень 2013 року - 6 135 грн., січень 2014 року - 12 869 грн., червень 2014 року - 7 827 грн., липень 2014 року - 29 403 грн., серпень 2014 року - 8 933 грн., вересень 2014 року - 26 046 грн. задекларовані позивачем у податкових деклараціях з ПДВ та відповідно податкові зобов'язання з ПДВ по ланцюгу постачання від ТОВ «Агропромтехтранс» та ТОВ «Агропромтехтранспостач» до позивача - контрагенти покупці та заниження ПДВ на загальну суму 107 944 грн., в т.ч.: за квітень 2012 року - 5 782 грн., за травень 2012 року - 5 886 грн., червень - 3 506 грн., липень 2012 року - 3 222 грн., серпень 2012 року - 1 890 грн., жовтень 2012 року - 3 815 грн., листопад 2012 року - 1 300 грн., грудень 2012 року - 2 233грн., січень 2013 року - 4 767 грн., лютий 2013 року - 987 грн., березень 2013 року - 2 120 грн., квітень 2013 року - 3 014 грн., травень 2013 року - 26 116 грн., червень 2013 року - 1 163 грн., липень 2013 року - 2 840 грн., серпень 2013 року - 3 893 грн., жовтень 2013 року - 2 000 грн., листопад 2013 року - 3 882 грн., січень 2014 року - 3 633 грн., лютий 2014 року - 7 848 грн., березень 2014 року - 846 грн., квітень 2014 року - 1 884 грн., червень 2014 року - 3 865 грн., липень 2014 року - 4 706 грн., серпень 2014 року - 3 343 грн., вересень 2014 року - 3 403 грн.

Такий висновок ґрунтується на тому, що діяльність ТОВ «Агропромтехтранс», ТОВ «Агропромтехтранспостач» та ТОВ «Соліус» не підтверджується із врахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності цих підприємств. В ході перевірки встановлено, що операції між позивачем та ТОВ «Агропромтехтранс», ТОВ «Соліус», ТОВ «Агропромтехтранспостач» є безтоварними операціями, спрямованими на отримання податкової вимоги покупцям, а саме позивачу, та надання такої вигоди по ланцюгу постачання до вигодонабувача, що в свою чергу має вплив на формування податкового кредиту та податкових зобов'язань по реалізованих товарах.

Окрім того, податковий орган вказав на те, що згідно отриманих під час досудового розслідування даних, ТОВ «Агропромтехтранс», ТОВ «Агропромтехтранспостач» та ТОВ «Соліус» в порушення законодавства України надавали підприємствам реального сектору економіки послуги з конвертації грошових коштів із безготівкового вигляду у готівковий, при цьому документально оформляючи нібито реальне проведення господарських операцій.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується реальне здійснення господарської операції з придбання товару та послуг в межах звичайної господарської діяльності суб'єктів господарювання, оплата вартості товару та послуг, правомірність формування даних податкового обліку на підставі первинних та інших документів бухгалтерського та податкового обліку, які відповідають вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Принцип офіційного з'ясування обставин справи, передбачений частинами четвертою та п'ятою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає вжиття судом передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Так, відповідно до ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Задля вжиття належних заходів із метою встановлення обставин щодо господарських операцій позивача з ТОВ «Агропромтехтранспостач» апеляційним судом згідно з ухвалою від 20.12.16р. було витребувано від позивача договір поставки від 27.01.14р. №5, податкові та видаткові накладні, інші документи первинної та бухгалтерської звітності, а у відповідача докази на підтвердження безтоварності господарських операції позивача з його контрагентами ТОВ «Агропромтехтранс», ТОВ «Агропромтехтранспостач» та ТОВ «Соліус», а саме: податкову інформацію - акти перевірок,зустрічних звірок, довідки 1-ДФ; аналіз податкової звітності, судові рішення, пояснення осіб, причетних до вчинення господарських операцій тощо.

На виконання вимог ували суду від 20.12.16р. позивачем надано витребувані судом документи. Відповідачем не надано витребуваних доказів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та додатково наданим на виконання вимог ували суду документам, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ( надалі - Закону N 996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону N 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону N 996-XIV).

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У даному випадку, обставини справи та зібрані у ній докази у їх сукупності свідчать про те, що господарські операції позивача з його контрагентами мали товарний (реальний) характер, вчинені в межах та з метою господарської діяльності суб'єктів господарювання.

З матеріалів справи вбачається, що видами діяльності позивача за КВЕД є, зокрема: виробництво машин і устаткування для сільського та лісового господарства; діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням; оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; неспеціалізована оптова торгівля.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем та ТОВ «Соліус» укладено договір від 28.05.13р. №29 про надання послуг з виготовлення каталогів згідно заявок ТОВ «Техінвест-СХ».

На виконання умов договору ТОВ «Соліус» підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 143 000 грн.: №ОУ-231 від 29.05.13р. на суму 39 992,28 грн., №ОУ-245 від 30.05.13р. на суму 40 039,94 грн., №ОУ-258 від 31.05.13р. на суму 39 134,44 грн.

Операції з придбання послуг по виготовленню каталогів відображені по бухгалтерському рахунку 643 в сумі 23 833 грн. та відображені в реєстрі виданих податкових накладних за відповідні податкові періоди, згідно виписаних податкових накладних: №258 від 31.05.13р. на суму ПДВ - 7 826,89 грн., №245 від 30.05.13р. на суму ПДВ - 8 007,99 грн., №231 від 29.05.13р. на суму ПДВ - 7 998,46 грн.

Надані первинні документи відповідають вимогам ст. 9 Закону N 996-XIV та розкривають зміст та обсяг господарської операції з придбання обумовлених договором послуг. Так, акти та податкові накладні містять найменування послуг, підписи відповідальних осіб та печатки підприємств.

Позивачем також надано брошуру каталогу, який замовлявся у ТОВ «Техінвест-СХ».

Розрахунки за отримані послуги проводились у безготівковій формі.

Як з'ясовано колегією суддів, виготовлені каталоги були використані в рекламних цілях з метою розширення клієнтської бази щодо реалізації сільгосптехніки та запасних частин до неї.

Згідно акту перевірки та додатково наданим на виконання вимог ухвали суду від 20.12.16р. документам, колегією суддів встановлено, що між позивачем та ТОВ «Агропромтехтранспостач» було укладено договір поставки від 27.01.14р. №5, на виконання якого ТОВ «Агропромтехтранспостач» було поставлено позивачу комбайн роторний причіпний «Рось-2» в кількості 3 шт. та агрегат ґрунтообробний АГ-2,4-20 в кількості 1 шт. на загальну суму 220 820 грн., в т.ч. ПДВ 36 803,33 грн.

Оприбуткування техніки здійснено згідно бухгалтерського рахунку 281, на підставі видаткових накладних №РН-25 від 27.01.14р., №РН-49 від 20.03.14р., №РН-81 від 30.01.14р.

Суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту на загальну суму 36 803,33 грн., згідно податкових накладних: №25 від 27.01.14р. на суму 22 333,33 грн., №49 від 20.03.14р. на суму 9 583,33 грн., №81 від 30.07.14р. на суму 4 886,67 грн.

Розрахунки за поставлений товар здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

У тому ж період між позивачем та ТОВ «Агропромтехтранс» було укладено ряд договорів, а саме: поставки сільгосптехніки до ґрунтообробної техніки в асортименті від 03.01.12р. №1/01/12; поставки від 03.01.14р. №14; поставки від 08.01.13р. №4; про надання послуг від 07.11.12р. №07/11/12, а саме транспортних послуг по перевезенню вантажу до пункту призначення згідно заявок; про надання послуг від 03.01.13р. №15, а саме по пошуку потенційних клієнтів для реалізації товарів за відповідну винагороду; про надання послуг від 03.01.13р. №15, а саме транспортних послуг по перевезенню вантажу до пункту призначення згідно заявок; про надання послуг від 08.01.14р. №5, а саме транспортних послуг по перевезенню вантажу до пункту призначення згідно заявок; про надання послуг від 03.01.12р. №2/1, а саме по пошуку потенційних клієнтів для реалізації товарів за відповідну винагороду;

На виконання умов договорів на поставку сільгосптехніки та запасних частин до неї ТОВ «Агропромтехтранс» виписано податкові накладні, детальний перелік яких міститься у акті перевірки (а/с 42-44) та в матеріалах справи на загальну суму 1 064 716 грн., в т.ч. ПДВ - 177 452,80 грн.

На виконання умов договорів про надання транспортних послуг по перевезенню сільгосптехніки та запасних частин до неї між позивачем та ТОВ «Агропромтехтранс» підписано та скріплено печатками акти виконаних робіт та товарно-транспортні накладні, рахунки-фактури, детальний перелік яких міститься у акті перевірки (а/с 44-46) та в матеріалах справи на загальну суму 300 256 грн., в т.ч. ПДВ 50 042,64 грн.

В підтвердження технічної можливості надання ТОВ «Агропромтехтранс» на користь позивача послуг з перевезення вантажу товариством надано договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.01.12р. №01/01/2012, укладений між ТОВ «Агропромтехтранс» та ПП «Черкас» (перевізник).

На виконання умов укладених договорів про надання послуг по пошуку потенційних клієнтів для реалізації товарів за відповідну винагороду підписані акти виконаних робіт, детальний перелік яких міститься у акті перевірки (а/с 46-47) та в матеріалах справи на загальну суму 204 124,70 грн., в т.ч. ПДВ 34 020,72 грн.

На підтвердження факту надання ТОВ «Агропромтехтранс» на користь ТОВ «Техінвест-СХ» послуг з пошуку клієнтів, позивачем надано договори на реалізацію його продукції на користь третіх осіб, зокрема: Селянське фермерське господарство «Ява», ПП «РАНД-09», ТОВ «КЗТС Машинінг» та ін.

Окрім того, позивачем надано також копії заявок виконавця щодо виставляння рахунку-фактури певному покупцю на продаж техніки позивача, що містить реквізити покупця та найменування продукції, на яку виявлено попит, копії договорів купівлі-продажу техніки, укладених між позивачем і покупцем продукції за посередництва ТОВ «АГРОПРОМТЕХТРАНС», оборотно-сальдові відомості по рахунку 361 «Розрахунки з вiтчизняними покупцями», за яким відображається продажна вартість реалізованої прoдукції, товарів, виконаних робіт, наданих послуг (у тому числі нa виконання бартерних контрактів), а також 18 актів виконаних робіт на загальну суму 152407,71 грн., у тому числі ПДВ - 25401,29 грн., із зазначенням покупця та найменування продукції, її кількість та вартість у кожному випадку продажу продукції.

Суми ПДВ по операціям з придбання товарів та послуг у ТОВ «Агропромтехтранс» відображені позивачем у бухгалтерському обліку по рахунку 642 «Податкові зобов'язання» та включені до складу податкового кредиту, згідно виписаних податкових накладних, детальний перелік яких міститься у акті перевірки (а/с 47-50) та в матеріалах справи на загальну суму 1 082 585 грн., в т.ч. ПДВ 261 517 грн.

Усі первинні документи відповідають вимогам ст. 9 Закону N 996-XIV та розкривають зміст та обсяг господарської операції з придбання обумовлених договорами товарів та послуг у ТОВ «Агропромтехтранс», ТОВ «Агропромтехтранспостач» та ТОВ «Соліус», що не заперечує та не спростовує відповідач. Так, акти та податкові накладні розкривають зміст та обсяг господарських операцій, містять підписи відповідальних осіб та печатки підприємств; товарно-транспортні накладні містять відомості щодо марки машини, яка здійснювала перевезення вантажу, прізвище та ініціали водія, пункт навантаження та розвантаження вантажу, його масу брутто, години вибуття та прибуття.

Розрахунки за отримані послуги проводились у безготівковій формі.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції, ТОВ «АГРОПРОМТЕХТРАНС» має сайт у мережі Інтернет (http://agrotex.kiev.ua), на якому розміщено відомості про підприємство, продукцію і послуги, що ним реалізуються, контакти.

Допитана в якості свідка у суді першої інстанції директор ТОВ «АГРОПРОМТЕХТРАНС» підтвердила факт здійснення господарських операцій між позивачем і ТОВ «АГРОПРОМТЕХТРАНС», повідомила суду деталі обставин, що стосувалися укладення договорів між цими платниками податків, формування цін та виконання договірних зобов'язань.

Показання свідка, серед іншого, також є джерелом доказів в розумінні ст.69 КАС України, тобто фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На момент здійснення позивачем господарських операцій ТОВ «Агропромтехтранс», ТОВ «Агропромтехтранспостач» та ТОВ «Соліус» були належним чином зареєстровані як суб'єкти господарювання у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та як платники ПДВ, що не заперечує податковий орган.

Податковим органом не доведено, що позивач та його контрагенти при укладанні вказаних угод мали умисел на їх укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; їх намірів на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, неможливість її вчинення в силу відсутності основних засобів, персоналу, тощо.

Згідно з підпунктом 14.136 Податкового кодексу України підприємництво - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Розглядувана позиція випливає зі змісту підпункту 14.1.231 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину.

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку, і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов'язання).

У даному випадку, колегією суддів вище встановлено, що товари та послуги придбавались позивачем у межах власної господарської діяльності з метою отримання у подальшому прибутку.

Також не заслуговують на увагу і покликання апелянта на недобросовісність намірів ТОВ «Агропромтехтранс», ТОВ «Агропромтехтранспостач» та ТОВ «Соліус», з огляду на те, що недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (навіть якщо і мало місце) має правові наслідки саме для таких контрагентів, адже порушення платником податків вимог податкового законодавства має персональний характер, тобто тягне за собою застосування заходів відповідальності саме для такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Варто також зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування чи перевірки законності їх створення (заснування), а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань. Отже, добросовісний платник полдатку не може зазнавати негативних наслідків (зокрема, у вигляді позбавлення його права на податковий кредит) внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Однак, у разі якщо податковий орган доведе узгодженість дій між платником та його контрагентом, які свідчать про здійснення операцій без наміру створити відповідні цим операціям правові наслідки з метою отримати податкову вигоду, або що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, то право платника на податковий кредит не можна вважати законним.

У даному випадку, податковим органом не доведено обізнаність позивача про порушення вимог податкового чи іншого законодавства, як і не доведено зв'язок таких порушень (навіть якщо такі і мали місце) з формуванням позивачем податкового кредиту за наслідками господарських операцій з вказаними контрагентами.

Податковим органом не надано належних доказів й на підтвердження фактичної відсутності у контрагентів об'єктивної неможливості здійснення господарських операцій.

Допущені постачальником порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість.

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 наголошував на індивідуальній юридичній відповідальності за податкові правопорушення.

Таким чином, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит та/або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Також не заслуговують на увагу і покликання апелянта на обставини досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000022, з огляду на те, що вироку за результатами такого провадження не надано. Не надано й протоколів допиту свідків, з яких би вбачалось, що контрагенти позивача були зареєстровані з метою прикриття незаконної діяльності.

За наведених обставин та правових норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовані.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.01.16р. у справі №810/5093/15 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.01.16р. у справі №810/5093/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 18.01.17р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.