Справа № 643/15337/16-а
Суддя: Горбунова Я. М.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/27/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2017 року м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Горбунова Я.М. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій не законними, зобов'язання вчинити ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 06.12.2016 року звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова від 14.11.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про державну службу» з 01.06.2015 року, зобов'язати УПФУ в Московському районі м. Харкова відновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років підставі Закону України «Про державну службу» з 01.06.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.08.2012 року їй була призначена пенсія за вислугу років згідно із Законом України «Про державну службу», яку нараховано їй з посади начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку-головного бухгалтера прокуратури Харківської області. З квітня 2015 року їй було припинено виплату пенсії, оскільки вона перебуває на державній службі та продовжує працювати на посаді начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку-головного бухгалтера прокуратури Харківської області. 08.11.2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, проте отримала відмову. Вважає таку відмову відповідача необґрунтованою та незаконною, яка грубо порушує його конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, передбачені Конституцією України, іншими законами України, а тому для захисту своїх прав змушена звернутись до суду.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

12.01.2017 року відповідач надав до суду заперечення проти позову та просив відмовити в задоволенні позову.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка знаходиться на обліку у УПФУ в Московському районі м.Харкова та з 02.08.2012 року отримує пенсію державного службовця у розмірі 80% від заробітної плати.

08 листопада 2016 року позивачка звернулася до відповідача про відновлення її пенсійного утримання з 01.06.2015 року (а.с. 14).

Протоколом Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова по розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 14.11.2016 року позивачу відмовлено в поновленні виплати пенсії за віком в зв'язку з тим, що у 2015 році питання пенсійного забезпечення були врегульовані ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, яким змінено порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону у період роботи, пенсії не виплачуються. А тому, враховуючи те, що в період дії ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року та ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року ОСОБА_1 працює на посаді, віднесеній до категорій посад, передбачених ЗУ «Про державну службу», виплата пенсії з 01.04.2015 року не проводиться і підстави для її поновлення наразі відсутні (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод чи інтересів. Стаття 100 КАС України передбачає, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову за умови, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як вбачається із адміністративного позову ОСОБА_1 не просила поновити строк на звернення до суду, а лише вказувала на обставини звернення до відповідача лише 08.11.2016 року.

Однак суд вважає, не дивлячись на відсутність клопотання про поновлення строків, що останні були пропущенні позивачем без поважних причин, так як надсилання повідомлення про тимчасове призупинення виплати пенсії зі сторони УПФУ в Московському районі м.Харкова не є обов'язком відповідача з огляду на оприлюднення Закону України №213-VIII, а тому ОСОБА_1 повинна була знати про внесення відповідних змін в законодавство, що регулює пенсійне забезпечення.

Оскільки позивач звернулася до суду 06.12.2016 року, позовні вимоги про безпідставність невиплати їй пенсії за період з 01.06.2015 року до 02.06.2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Що стосується неправомірності поновлення виплати пенсії позивачу з 03.06.2016 року суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року внесено зміни до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З урахування внесених змін вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України",Про державну службу", «Про прокуратуру",Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Разом з тим, з 01 січня 2016 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року, відповідно до якого у ч. 1ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» абзаци другий і третій викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Цим же законом були внесенні зміни також в ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року, які полягали в тому, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Проте Рішенням КСУ від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"» перше речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, відповідно до якого тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, як доведеного та обґрунтованого.

Керуючись ст.ст.11, 72, 86, 158-163, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій не законними, зобов'язання вчинити в частині визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання відновити виплату пенсії за період з 01.06.2015 року до 02.06.2016 року включно залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати пенсії з 03 червня 2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова відновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 03 червня 2016 року.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 коп.

На постанову можу бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови у письмовому провадження апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя : Горбунова Я.М.