Справа № 263/11616/16-а
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2017-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/263/22/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 січня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючої судді Папаценко П.І.,при секретарі Масюк М.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним, скасування рішення про припинення пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя просила суд: визнати неправомірним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя №16 від 31.08.2016 року про припинення пенсії за вислугу років; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя зарахувати їй в спеціальний стаж необхідний для призначення пенсії за вислугу років періоди роботи на посаді викладача з 1.08.1984 року по 1.09.1998 року та з 3.09.2008 року по 5.09.2014 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя призначити їй пенсію за вислугу років з 31.08.2016 року. Крім того просила стягнути сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона, як працівник освіти, має стаж більше 25 років. 8.09.2014 року їй призначили пенсію за вислугу років, але рішенням відповідача за №16 від 31.08.2016 року пенсія була припинена, оскільки за твердженням відповідача її призначили помилково, так як періоди її роботи з 1.08.1984 року по 1.09.1998 року та з 3.09.2008 року по 31.08.2014 року не можна зарахувати в спеціальний стаж необхідний для призначення пенсії за вислугу років. З подібними діями відповідача вона не може погодитись, так як вони суперечать вимогам ст.ст.12,55 Закону України «Про позашкільну освіту», положенням постанови Кабінету Міністрів України №909 від 4.11.1993 року, дорученню Кабінету Міністрів України від 6.01.1995 року №397/21. На підставі зазначеного просила суд позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позов підтримали, наполягали на його задоволенні за обставинами наведеними в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на заперечення, зазначила, що оскільки для призначення позивачу пенсії за вислугу років неможливо зарахувати в спеціальний стаж період її роботи на посаді викладача з 3.09.2008 року по 31.08.2014 року в Комунальному початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Маріупольська музична школа №2», так як за постановою Кабінету Міністрів України від 4.11.1993 року №909, передбачено посаду викладача в музичній школі, що належить до загальноосвітніх закладів, а згідно із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року №1436 «Про внесення змін до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (набрала чинності з дня опублікування з 2.10.2002 року) до розділу «1.Освіта» Переліку внесені позашкільні навчальні заклади. Право дострокового виходу на пенсію в позашкільних навчальних закладах мають директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Тобто, до 2.10.2002 року викладачі всіх музичних шкіл незалежно від форми власності або відомчої належності цих закладів за наявності необхідного стажу мали право на призначення пенсії за вислугу років, після 2.10.2002 року тільки викладачі музичних шкіл, що згідно із статутними документами не належать до позашкільних навчальних закладів. Отже, оскільки Комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Маріупольська музична школа №2» належить до позашкільних закладів, робота позивача на посаді викладача в ній не дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», внаслідок відсутності необхідного спеціального стажу роботи.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, та пенсійної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ст.11 КАС України, розгляд справи і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позов.

Надані позивачем копії документів, пенсійної справи свідчать про те, загальний стаж роботи ОСОБА_1, складає 33 роки 8 місяців 11 днів, із якого спірним є спеціальний стаж роботи позивача на посаді викладача за класом баян в Волновахській дитячій музичній школі з 1.08.1984 року по 1.09.1998 року та з 3.09.2008 року по 5.09.2014 року в Комунальному початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Маріупольська музична школа №2».

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області і отримувала пенсію за вислугу років з 8.09.2014 року.

При призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, як працівнику освіти, згідно заяви №4630 від 8.09.2014 року, їй в спеціальний стаж були зараховані наведені спірні періоди її роботи.

За наказом №51-ОС від 5.09.2014 року Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Музична школа №2», ОСОБА_1 звільнена з посади викладача за класом баян, за власним бажанням.

Наведені обставини сторони визнають та їх не спростовують.

31.08.2016 року, за результатами самоперевірки, відповідач прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не мала права на пенсію за вислугу років, на підставі чого комісія Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя прийняла рішення №16 від 31.08.2016 року про фактичне припинення призначеної пенсії за вислугу років.

В наведеному рішенні зазначено, що спеціальний стаж роботи, що дає ОСОБА_1 право на призначення пенсії за вислугу років складає 5 років 11 місяців 11 днів, тому що періоди її роботи в Волновахській дитячій музичній школі з 1.08.1984 року по 1.09.1998 року та з 3.09.2008 року по 31.08.2014 року в Комунальному початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Маріупольська музична школа №2», на посаді викладача не можливо зарахувати до спеціального стажу роботи, оскільки наведені музичні школи відносяться до типів позашкільних учбових закладів, в яких посада викладача не передбачена.

Досліджені в судовому засіданні Статути: Комунального закладу «Дитяча музична школа №2» (нові редакції), Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Музична школа №2», Маріупольської дитячої музичної школи №2, в яких працювала ОСОБА_1, свідчать про те, шо вказані заклади є початковою ланкою спеціальної мистецької освіти, належать до системи позашкільної освіти.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про позашкільну освіту», позашкільні учбові заклади за своїми організаційно-правовими формами можуть бути державної, комунальної або приватної форми власності та функціонувати в різних формах, в тому числі у формі школи мистецтв.

Згідно з ч.4 ст.21 Закону України «Про позашкільну освіту», педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років. Перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, в редакції на час призначення ОСОБА_1 пенсії, право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. При цьому згідно ч. 2 ст. 7 цього Закону, пенсії за вислугою років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» визначено, що посада викладача школи мистецтва включена до переліку посад педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року № 1436, затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Переліком дійсно не передбачена посада викладача школи мистецтв. Але, Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства соціального захисту населення України розповсюджено на викладачів музичних, мистецьких, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших порядок призначення пенсій за вислугою років, передбачений постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909 без внесення змін в зазначену постанову, що підтверджується листом заступника Міністра соціального захисту населення України від 01.02.1995 року № 01-3/133-02-2 на адресу обласних управлінь соціального забезпечення на місцях.

Доручення Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 року № 397/21 діє до наступного часу, оскільки, воно ніким не спростоване, не втратило чинності та надає позивачці право на призначення пенсії за вислугою років. Відсутність посади викладача школи мистецтв в постанові КМУ № 909 при наявності цієї посади в дорученні КМУ № 397/21 від 06.01.1995 року не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії за вислугою років.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, якою є зазначена вище постанова Кабінету Міністрів України № 909, у спірних правовідносинах застосуванню підлягає ст.21 Закону «Про позашкільну освіту», яка регулює умови призначення пенсії за вислугою років.

У відповідності зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією і законами України.

Згідно п. 6 Переліку типових позашкільних учбових закладів, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2001 № 433 і Положення про позашкільний навчальний заклад передбачені початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про освіту» до позашкільних учбових закладів належать зокрема, школи мистецтв.

Таким чином, робота позивачки на посаді викладача, як музичної школи так і школи мистецтв, повинна бути зарахована до стажу роботи, який надає їй право на пенсію за вислугою років.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Вищого адміністративного суду України: від 2 серпня 2006 року в справі за позовом гр.Ч. до управління Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі Херсонської області про визнання незаконною відмову в призначенні пенсії за вислугу років; від 17.06.2009 року у справі № К-17834/07 за позовом особи 1 до Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області про скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років.

У відповідності з положеннями ч.4 ст. 9 КАС України, у разі не відповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Частина 3 цієї статті наголошує, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, представлені докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку щодо безпідставного, неспроможного обґрунтування заперечень відповідача відносно позовних вимог. З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, незалежно від віку, вона має право на пенсію за вислугу років, так як спеціального стажу її роботи складає більше 25 років, крім того вона залишила роботу, яка дає їй право на цю пенсію.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету шляхом стягнення коштів з рахунків центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Керуючись ст.ст.2,9,10,11,17,72,86,94,159,161,160,162,163,167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним, скасування рішення про припинення пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя №16 від 31.08.2016 року про припинення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя зарахувати ОСОБА_1 в спеціальний стаж, необхідний для призначення пенсіїза вислугу років, періоди роботи на посаді викладача, як працівнику освіти з 1.08.1984 року по 1.09.1998 року та з 3.09.2008 року по 5.09.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя призначити ОСОБА_1 з 31.08.2016 року пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до п.«е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (в редакції Закону на 5.09.2014 року).

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІПН № НОМЕР_1, судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. з державного бюджету шляхом стягнення коштів з рахунків центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя : П.І. Папаценко