Справа № 553/3401/16-а
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3401/16-а
Провадження № 2-а/553/118/2016
П О С Т А Н О В А
Іменем України
28.12.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Босяк К.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання нечинним та зобов`язання прийняти рішення,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання нечинним та зобов`язання прийняти рішення, в якому просив визнати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нечинним та скасувати його, зобов`язати Комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надіслати його разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату.

В позові позивачем в обґрунтування позовних вимог вказувалось про те, що він проходив військову службу у ЗС колишнього СРСР та України з 08.1982 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №182 від 27.09.2001 року позивача було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.
У довідці військового шпиталю за вих. №1750/477 від 12.06.2001 вказано, що травма отримана ОСОБА_1 в 1994 році, пов`язана з проходженням військової служби. У березні 2013 року позивачу медико-соціальною (експертною) комісією встановлено II групу інвалідності, зазначивши причину інвалідності - травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Позивачем вказувалось про те, що у березні 2015 року позивачу медико-соціальною (експертною) комісією продовжено II групу інвалідності, зазначивши причину інвалідності - травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , повторно виданого Полтавським обласним військовим комісаріатом в березні 2015, позивачем вказувалось про те, він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
В позові позивачем ОСОБА_1 вказувалось про те, що 07 травня 2013 року він звертався до Полтавського обласного військового комісаріату з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". До заяви ним було додано наступні документи: відповідь BAT HACK "Оранта", паспорт, ідентифікаційний номер, рішення МСЕК, довідку BJIK, наказ про звільнення з лав ЗСУ, посвідчення інваліда, посвідчення пенсіонера ЗС.
В свою чергу, листом Полтавського обласного військового комісаріату від 14 травня 2013 року № ВФСЗ/1500 ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні страхових виплат. В обґрунтування відмови ІНФОРМАЦІЯ_2 посилався на пункт 2 Порядку. Даним пунктом визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги проводиться у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року. В даному листі вказувалось про те, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби 27 вересня 2001 року, права на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку, не має.
Зважаючи на вказані дії сторони відповідача позивач не погоджуючись з прийнятим Полтавським ОВК рішенням, звернувся із письмовою заявою до військової прокуратури Полтавського гарнізону, за результатами розгляду якої військовим прокурором Полтавського гарнізону подано позов до суду в інтересах громадянина ОСОБА_1 до Полтавського ОВК про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Так, 02.02.2016 року постановою Київського районного суду м. Полтави по справі №816/5150/13-а бездіяльність службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано протиправною та зобов`язано останніх надати головному розпоряднику бюджетних коштів (Міністерству оборони України) висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_1 в порядку, встановленому пунктом 7 Порядку.
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2016 року постанову Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2016 року - залишено без змін.
Так, на виконання вищевказаних рішень суду, у відповідності до п. 7 Порядку, Полтавський обласний військовий комісаріат надав головному розпорядникові бюджетних коштів (Міністерство оборони України) висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
При цьому, позивачем вказувалось про те, що ним було отримано листа ІНФОРМАЦІЯ_3 №10/426/ВСЗ від 16.06.2016 року, з якого вбачалось, що згідно рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України (далі - комісія МО України) (протокол №45 від 03.06.2016 року, пункт 22) йому було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з тих же підстав, що вказані і у листі ІНФОРМАЦІЯ_3 №ВФСЗ/1500 від 14 травня 2013 року (що оскаржений судом по справі №816/5150/13-а).
В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на положення ст. 16-4 Закону та п. 9 Порядку, яким передбачений виключний перелік підстав, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються тоді, коли інвалідність є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Вказані дії відповідача, що вказують на відсутність у ОСОБА_1 у зв`язку із датою його звільнення права на отримання одноразової грошової допомоги, позивач вважає протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача Міністерства оборони в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнають в повному обсязі та просили відмовити з підстав, що на час внесення змін до ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ( в редакції статті Закону від 03.11.2006 року) позивач мав право на отримання страхової суми за державним обов`язковим страхуванням відповідно до статті 16 Закону, в редакції, що діяла до 01 січня 2007 року, тому положення ст. 16 Закону в новій редакції не застосовуються до позивача. Крім того, вказували, що позовна заява містить вимоги до Комісії з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України, яка не є суб`єктом владних повноважень та не може бути відповідачем у даній справі, але при цьому якою вирішувалось питання з питань призначення ОСОБА_1 виплати на підставі документів, які є предметом спору, та якою прийняте рішення про відмову у наданні такої виплати, тому вимоги ОСОБА_1 щодо визнання рішення нечинним та зобов`язання прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, вважали безпідстанвими.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у ЗС колишнього СРСР та України з 08.1982 року.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №182 від 27.09.2001 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я ( а.с.9,10).
У довідці військового шпиталю за вих. №1750/477 від 12.06.2001, вказано, що травма отримана ОСОБА_1 в 1994 році, пов`язана з проходженням військової служби.
Так, у березні 2013 року позивачу медико-соціальною (експертною) комісією встановлено II групу інвалідності, зазначивши причину інвалідності - травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби ( а.с.11).
У березні 2015 року позивачу медико-соціальною (експертною) комісією продовжено II групу інвалідності, зазначивши причину інвалідності - травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби( а.с.12)
Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , повторно виданого Полтавським обласним військовим комісаріатом в березні 2015, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
07 травня 2013 року ОСОБА_1 звертався до Полтавського обласного військового комісаріату з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". До заяви ним було додано наступні документи: відповідь BAT HACK "Оранта", паспорт, ідентифікаційний номер, рішення МСЕК, довідку BJIK, наказ про звільнення з лав ЗСУ, посвідчення інваліда, посвідчення пенсіонера ЗС.
Листом Полтавського обласного військового комісаріату від 14 травня 2013 року № ВФСЗ/1500 ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні страхових виплат. В обґрунтування відмови ІНФОРМАЦІЯ_2 вказано пункт 2 Порядку. В даному пункті визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги проводиться у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року. В даному листі вказувалось про те, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби 27 вересня 2001 року, права на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку не має.
Зважаючи на вказані дії сторони відповідача позивач не погоджуючись з прийнятим Полтавським ОВК рішенням, звернувся із письмовою заявою до військової прокуратури Полтавського гарнізону за результатами розгляду якої військовим прокурором Полтавського гарнізону подано позов до суду в інтересах громадянина ОСОБА_1 до Полтавського ОВК про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Так, 02.02.2016 року постановою Київського районного суду м. Полтави по справі №816/5150/13-а бездіяльність службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано протиправною та зобов`язано останніх надати головному розпоряднику бюджетних коштів (Міністерству оборони України) висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_1 в порядку, встановленому пунктом 7 Порядку (а.с. 14-16).
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2016 року постанову Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2016 року - залишено без змін ( а.с. 17-19).
Так, на виконання вищевказаних рішень суду, у відповідності до п. 7 Порядку Полтавський обласний військовий комісаріат надав головному розпорядникові бюджетних коштів (Міністерство оборони України) висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Згідно листа Полтавського ОВК №10/426/ВСЗ від 16.06.2016 року, який було направлено на адресу ОСОБА_1 , вказано, що згідно рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України (протокол №45 від 03.06.2016 року, пункт 22) йому було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з тих же підстав що вказані і у листі Полтавського ОВК №ВФСЗ/1500 від 14 травня 2013 року ( а.с.20).
Згідно статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції до внесення змін від 03.11.2006 року Законом № 328-У) було визначено, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03.11.2006 року № 328-У (набрав чинності з 01.01.2007 року) були внесені зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема стаття 16 була викладена у новій редакції та доповнено частиною 2.
Нововведеною нормою передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, з наведених вище норм закону та нормативно правових актів вбачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникає у осіб, інвалідність яких настала після набрання чинності змін до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» тобто з 01.01.2007 року.
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28.05.2008 року №499 (далі - Порядок) призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам І групи; 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 33-місячного грошового забезпечення - інвалідам І групи; 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.
За змістом цього положення, зазначена в ньому обставина часу - після 01.01.2007 року - стосується періоду настання названих страхових випадків (загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво) чи інвалідність військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори; інвалідність звільнених з військової служби (зборів) осіб), з чим пов`язується виплата одноразової грошової допомоги.
З наведених вище обставин та норм законодавства, які носять спеціальний характер, що в даному випадку до спірних правовідносин підлягають застосуванню стаття 41 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та постанова КМУ від 28 травня 2008 року № 499, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 41 вказаного Закону пов`язано не з фактом звільнення військовослужбовця зі служби, а з часом встановлення інвалідності звільненого зі служби військовослужбовця, яка настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Як встановлено матеріалами справи, позивачу встановлена інвалідність 2 групи 25.03.2013 року, тобто після звільнення з військової служби, при цьому інвалідність пов`язана з захворюванням, отриманим внаслідок проходження позивачем військової служби.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу встановлено інвалідність, яка сталася після 01 січня 2007 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, тобто після набрання чинності нової редакції ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому позивач має право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до положень пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Вказаний Порядок відповідає нормам Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2014, № 53 (далі - Положення).
Відповідно до абзацу а) пункту 4.3 Положення для отримання компенсаційних сум інвалідами до обласного військового комісаріату надаються такі документи:
заява (довільної форми) на ім`я Голови правління Пенсійного фонду України про виплату компенсаційних сум згідно з постановою, зазначеною у пункті 4.1 цього розділу (із зазначенням валюти, найменування банку та його місцезнаходження, номера особистого рахунку, на який необхідно перерахувати кошти);
-копія довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності;
-копія виписного епікризу чи витягу з історії хвороби від лікувальної установи національного контингенту або іншого військово-медичного документа, який підтверджує факт і дату отримання поранення, контузії чи каліцтва під час виконання обов`язків військової служби в складі національного контингенту чи національного персоналу;
-висновок Міністерства охорони здоров`я України про ступінь втрати працездатності у відсотках згідно з Керівними принципами оцінки стійких порушень Американської медичної асоціації, складений відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 06 листопада 2006 року N 731 "Про проведення медико-соціальної експертизи колишніх військовослужбовців Українського миротворчого контингенту під егідою ООН", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2006 року за N 1223/13097;
-витяг з наказу командира військової частини про настання нещасного випадку із зазначенням дати, місця, причин нещасного випадку, прізвища, імені та по батькові постраждалого;
-копія довідки командира військової частини або військового комісаріату про проходження служби, у тому числі в складі національного контингенту чи національного персоналу;
-копії сторінок паспорта (1, 2, 10, 11 та сторінки з відміткою про останнє місце реєстрації);
-копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).
На підставі вищевказаних документів складаються список військовослужбовців, які стали інвалідами при виконанні обов`язків військової служби у складі національного контингенту, та список військовослужбовців, які загинули при виконанні обов`язків військової служби у складі національного контингенту (додатки 7 та 8), які підписуються обласним військовим комісаром і начальником відділу соціального забезпечення обласного військового комісаріату та скріплюються печаткою.
Оформлені списки і документи надсилаються в Департамент фінансів Міністерства оборони України.

Згідно п. 4.8. Положення висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Відповідно до п. 4.10 Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України.
З викладеного вбачається, що головним розпорядником коштів, який уповноважений приймати рішення про призначення одноразової грошової допомоги, є Міністерство оборони України.
Доводи представника відповідача про те, що позовні вимоги позивача рпред`явлені до Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд оцінює критично, оскільки відповідачем у даній справі є Міністерство оборони України і вказана Комісія діє при Міністерстві оборони України та розглядає питання, пов`язані із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, а протокол засідання даної Комісії затверджується Міністром оборони України.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому відповідач неправомірно відмовив йому в призначенні одноразової грошової допомоги.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відтак, позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.
Так, згідно ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 27 вересня 2016 року, в зв`язку з отриманням 20.09.2016 року відмови Пенсійного фонду у призначенні останньому пенсії. Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, суд приходить до висновку, що позивач звернувя до суду у визначений законом строк.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 17, 159-163 КАС України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,суд -
П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання нечинним та зобов`язання прийняти рішення задовольнити.

Визнати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нечинним та скасувати його.

Зобов`язати Комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надіслати його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко