Справа № 802/1955/16-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 грудня 2016 р. Справа № 802/1955/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представника позивача: Щиглик А.В.

третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фермерського господарства "Щиглик Валентин Володимирович"

до: Теплицької районної державної адміністрації, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача малого приватного підприємства "Фірма Гарант", ОСОБА_2, ОСОБА_5

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось фермерське господарство "Щиглик Валентин Володимирович" з адміністративним позовом до Теплицької районної державної адміністрації, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача малого приватного підприємства "Фірма Гарант", ОСОБА_2, ОСОБА_5, про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що фермерське господарство "Щиглик Валентин Володимирович" є орендарем земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,5236 га строком на 5 років, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, внаслідок укладення договору оренди землі від 01.04.2012 року з власником ОСОБА_2. Крім того, позивач є орендарем земельної ділянки площею 3,9492 га строком на 5 років, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, на підставі договору оренди землі від 01.04.2012 року, укладеного з власником ОСОБА_5. Однак, 19.05.2016 року та 27.05.2016 року, на думку позивача, внаслідок неправомірних дій посадових осіб Теплицької районної державної адміністрації здійснено подвійну реєстрацію права оренди вказаних земельних ділянок за малим приватним підприємством "Фірма Гарант", що порушує його право користування орендованими землями.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надала суду пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без участі його представника.

Треті особи в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на обґрунтування письмових заперечень. Окремо зазначили про те, що на момент укладання договорів оренди землі між третіми особами, строк дії договорів оренди землі, укладених між позивачем та ОСОБА_2, та між позивачем та ОСОБА_5 закінчився.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Під час розгляду справи з наданих позивачем матеріалів судом встановлено, що земельна ділянка площею 4,5236 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 218163 від 03.06.2004 року належить ОСОБА_2 (а. с. 18).

Між ОСОБА_2 та фермерським господарством "Щиглик Валентин Володимирович" 01.04.2012 року укладено договір оренди даної земельної ділянки сільськогосподарського використання, строком на 5 років. Даний договір зареєстрований 17.05.2012 року за № 06018 відділом Держкомзему у Теплицькому районі (а.с. 15-16).

Крім того, земельна ділянка площею 3,9492 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 212157 від 07.11.2005 року належить ОСОБА_5 (а. с. 27).

Між ОСОБА_5 та фермерським господарством "Щиглик Валентин Володимирович" 01.04.2012 року укладено договір оренди даної земельної ділянки для сільськогосподарського використання, строком на 5 років. Даний договір зареєстрований 17.05.2012 року за № 06019 відділом Держкомзему у Теплицькому районі (а.с. 23-24).

Матеріали справи свідчать, що 10.05.2016 року між ОСОБА_2 та малим приватним підприємством "Фірма Гарант" укладено договір оренди земельної ділянки 4,5236 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області строком на 10 років, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований 19.05.2016 року Теплицькою районною державною адміністрацією.

Крім того, 10.05.2016 року між ОСОБА_5 та малим приватним підприємством "Фірма Гарант" укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,9492 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області строком на 10 років, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований 27.05.2016 року Теплицькою районною державною адміністрацією. Дані рішення одночасно є предметом оскарження у даній справі.

Як зазначає позивач, у зв'язку з тим, що договори оренди землі від 01.04.2012 року зареєстровані 17.05.2012 року, то строк їх дії закінчується у 2017 році, а тому державний реєстратор не мав права реєструвати договори оренди землі від 10.05.2016 року. Тобто на момент укладення та державної реєстрації договорів оренди земельної ділянки від 10.05.2016 року, був чинний договір оренди землі, укладений між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_5 у 2012 році, що є підставою для скасування рішень державного реєстратора.

Надаючи правову оцінку вказаним рішенням, суд виходить з того, що правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час прийняття відповідачем оскаржених рішень регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Відповідно до абз. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема: право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно відомостей реєстраційної справи № НОМЕР_1 державної реєстрації договору оренди земельної ділянки ОСОБА_2 площею 4,5236 га, яка надається на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області орендар ФГ "Щиглик Валентин Володимирович", наданої представником третіх осіб в судовому засіданні, договір оренди між позивачем та третьою особою ОСОБА_2 укладений 01.04.2011 року.

Крім того, згідно відомостей реєстраційної справи № НОМЕР_2 державної реєстрації договору оренди земельної ділянки ОСОБА_5 площею 3,9492 га, яка надається на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області орендар ФГ "Щиглик Валентин Володимирович", також наданої під час судового засідання представником третіх осіб, договір оренди між позивачем та третьою особою ОСОБА_2 укладений 01.04.2011 року.

При цьому, згідно відомостей з Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, укладених між ФГ "Щиглик Валентин Володимирович" та ОСОБА_2, ФГ "Щиглик Валентин Володимирович" та ОСОБА_5 датою підписання вказаних договорів зазначено 01.04.2011 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, в чинній на момент укладання та державної реєстрації договорів редакції, було визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

В чинній редакції вказаної норми законодавцем виключені посилання щодо моменту укладання договору внаслідок його державної реєстрації.

Одночасно, частиною 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно ч. 5 цієї ж статті право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі").

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що початком строку дії договору є момент його укладення. А у даному випадку, у зв'язку з укладенням договорів у 2011 році та чинною на той час нормою ч. 3 ст. 640 ЦК України початком строку дії договорів є момент їх державної реєстрації. Таким чином, вказані позивачем доводи судом не спростовуються.

Поряд із цим, суд не бере до уваги посилання позивача на перенесення строку дії договору з урахуванням часу коли він пройшов державну реєстрацію.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

При цьому, законодавство ні в чинній, ні в попередніх редакціях, не містить жодної норми, яка передбачає можливість продовження зазначеного в договорі строку після його державної реєстрації.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654 ЦК України).

Позивачем не надано жодних доказів зміни умов договорів оренди землі між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_5, укладених у 2011 році, зокрема зміни строку їх дії. Тобто, доводи позивача, що вказані договори чинні до 2017 року, прийняті ним на власний розсуд та не ґрунтуються на нормах законодавства. Оскільки договори укладені сторонами 01.04.2011 року строком на п'ять років, а отже вони були чинні до 01.04.2016 року.

Відтак посилання позивача на подвійну реєстрацію договорів оренди на одну і ту ж саму земельну ділянку є необґрунтованими, оскільки на момент укладення та державної реєстрації договорів оренди землі від 10.05.2016 року, попередні договори оренди вказаних земельних ділянок були недійсними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, здійснюючи 19.05.2016 року державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 4,5236 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, укладеного 10.05.2016 року між ОСОБА_2 та малим приватним підприємством "Фірма Гарант" строком на 10 років, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також 27.05.2016 року договору оренди земельної ділянки площею 3,9492 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, укладеного 10.05.2016 року між ОСОБА_5 та малим приватним підприємством "Фірма Гарант" строком на 10 років, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом. Відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович