Справа № 275/318/16-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк О.С.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"11" січня 2017 р. Справа № 275/318/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від "25" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про скасування розпорядження сільської голови та стягнення заробітної плати ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про скасування розпорядження сільського голови та стягнення заробітної плати відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 11.11.2010 року був обраний на посаду Соловіївського сільського голови Брусилівського району Житомирської області відповідно до рішення 1 сесії 6 скликання від 11.11.2010 року. Але 10.11.2015 року його було звільнено з посади сільського голови Соловіївської сільською ради у зв'язку із закінченням повноважень ради. За його зверненням новообраним сільським головою Соловіївської сільської ради 10 листопада 2015 року було видано розпорядження № 3-К про збереження за ним середньої зарплати, яку він отримував на виборній посаді за рахунок місцевого бюджету в період пошуку місця для працевлаштування, але не більше шести місяців. Проте, заробітна плата йому не виплачувалася, хоча він звертався до сільського голови. А 13.01.2016 року за № 1-к було прийнято розпорядження «Про скасування розпорядження від 10.11.2015 року «Про збереження середньої заробітної плати ОСОБА_3, звільненого з посади у зв'язку з закінченням повноважень сільського голови».

Не погодившись з таким розпорядженням ОСОБА_3 оскаржив його до суду. Просив скасувати розпорядження сільського голови та стягнути з Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області на його користь середню заробітну плату за шість місяців на час працевлаштування згідно з розпорядженням сільського голови Соловіївської сільської ради № 3-к від 10.11.2015 року «Про збереження середньої зарплати ОСОБА_3, звільненого з посади у зв'язку з закінченням повноважень сільського голови» в сумі 38040 грн. 30 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що до моменту обрання на посаду сільського голови ОСОБА_3 не перебував у трудових відносинах з жодним підприємством, установою або організацією, після звільнення з посади сільського голови не мав права на збереження за ним середньої заробітної плати на період працевлаштування. Розпорядження сільського голови Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 13.01.2016 року № 1-к, яким скасовано розпорядження сільського голови Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 10.11.2015 року № 3-к «Про збереження середньої заробітної плати ОСОБА_3, звільненого з посади у зв'язку з закінченням повноважень сільського голови», винесено правомірно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Так, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що рішенням Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області 1 сесії 6 скликання від 11.11.2010 року ОСОБА_3 був обраний на посаду сільського голови Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області. Рішенням Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області 1 сесії 7 скликання від 10.11.2010 року ОСОБА_3 був звільнений з посади сільського голови Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області у зв'язку із закінченням повноважень ради на підставі ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Розпорядженням сільського голови Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 10.11.2015 року № 3-к за колишнім сільським головою ОСОБА_3 збережено середню заробітну плату, яку він отримував на виборній посаді за рахунок місцевого бюджету в період пошуку місця для працевлаштування, але не більше 6 місяців (а.с.9).

Розпорядженням сільського голови Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 13.01.2016 року № 1-к скасовано розпорядження сільського голови Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 10.11.2015 року № 3-к «Про збереження середньої заробітної плати ОСОБА_3, звільненого з посади у зв'язку з закінченням повноважень сільського голови» (а.с. 45).

Частиною 5ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

За частиною 2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

В ході розгляду справи з'ясовано, що ОСОБА_3 до обрання на посаду сільського голови Соловіївської сільської ради у листопаді 2010 року не перебував у трудових відносинах з жодним підприємством, установою та організацією, а здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, яку припинив за власним рішенням і про це 24.01.2011 року внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.4-5).

З вище викладеного слідує, що до обрання сільським головою ОСОБА_3 здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, тобто був самозайнятою особою, а тому припинення і відновлення такої діяльності залежить лише від його волі та дій, які він міг і може вчиняти на власний розсуд.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що норми частини 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на даний випадок не поширюються. При цьому, слід зауважити, що умовою реалізації зазначеного права слід вважати подання колишнім сільським головою до відповідної сільської ради документів, що підтверджують або попереднє місце праці або неможливість його працевлаштування на підприємстві, установі, організації, де він працював до обрання. Позивачем та апелянтом не надано до суду жодного доказу про надання до сільської ради документів про неможливість відновлення самозайнятості. Не надано таких документів і до суду.

Крім того, аналогічні роз'яснення щодо підстав для виплати середнього заробітку колишнім депутатам містяться у листі Міністерства соціальної політики України № 746/13/74/-14 від 16.05.2014 року «Щодо соціальних гарантій депутатів місцевих рад».

Відповідачем, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Суд дослідив представлені докази, належним чином встановив обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про правомірність розпорядження сільського голови Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 13.01.2016 року № 1-к, яким скасовано помилково прийняте ним розпорядження від 10.11.2015 року № 3-к «Про збереження середньої заробітної плати ОСОБА_3, звільненого з посади у зв'язку з закінченням повноважень сільського голови».

Щодо доводів апелянта про перевищення сільським головою своїх повноважень при скасуванні власного розпорядження, то згідно роз'яснень ч.4 п.5 рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009, на яке посилається апелянт, зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

А у ч.5 п.5 вказаного рішення зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

В ході судового розгляду справи встановлено, що після прийняття сільським головою розпорядження від 10.11.2015 року № 3-к «Про збереження середньої заробітної плати ОСОБА_3, звільненого з посади у зв'язку з закінченням повноважень сільського голови» воно так і залишилося не реалізованим. Жодних коштів ОСОБА_3 не виплачувалося, про що свідчить і довідка Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області №44 від 15.02.2016 року (а.сп.60) до районного центру зайнятості.

З огляду на викладене, постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обгрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від "25" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/ Соловіївська сільська рада Брусилівського району Житомирської області вул.І.Франка,2-А,с.Соловіївка,Брусилівський район, Житомирська область,12633

- ,