Справа № 703/3077/16-а
Суддя: Дунаєв С. О.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 703/3077/16-а

Номер проваджегння 2-а/711/254/16

16 грудня 2016 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зобов'язання вчинити дії, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Смілянського об'єднаного УПФУ в Черкаській області (відповідач), в якому зазначила, що вона звільнена з посади судді у відставку, а тому має право на отримання довічного грошового утримання судді. Постановою суду від 17.12.2015р. відповідача зобов'язано призначити та виплачувати позивачці з 06.08.2015р. щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 70% від грошового утримання судді, виходячи з розміру грошового утримання судді на день його призначення. Для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання вона надала відповідачу дві довідки про розмір грошового забезпечення, яке вона отримувала працюючи на посаді судді: одна з яких відображає розмір її заробітної плати станом на момент прийняття Верховною Радою України постанови про її звільнення (довідка від 14.08.2015р.), а інша - на момент фактичного відрахування її зі штату суддів (довідка від 10.08.2015р.). Відповідач при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачки взяв до розрахунку довідку, яка відображає розмір грошового забезпечення, що отримувалось позивачкою на момент фактичного відрахування її зі штату суду, що призвело до того, що до розрахунку не було включено розміру доплат, які позивачка отримувала за вислугу років. У зв'язку з цим позивачка просить зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй щомісячне довічне грошове утримання за період з 06.08.2015р. по 07.06.2016р. включно, виходячи з довідки про розмір суддівської винагороди ТУ ДСА в Черкаській області №2781-04/15 від 14.08.2015р. без обмеження щодо його максимального розміру та з врахуванням вже виплачених сум.

Відповідач позовні вимоги не визнав та надав суду заперечення, в яких зазначив, що суд у своїй постанові від 17.12.2015р. визначив, що щомісячне довічне грошове утримання позивачці має бути призначене з 06.08.2015р. виходячи з розміру грошового утримання судді на день його призначення. Оскільки станом на 06.08.2015р. розмір грошового забезпечення позивачки відображений в довідці від 10.08.2015р., то дані саме такої довідки були використані при розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачки. У зв'язку з цим відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивачка та її представник - ОСОБА_2 - підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Зауважили, що право на отримання довічного утримання позивачка набула одночасно з прийняттям ВРУ рішення про її звільнення у відставку, а тому для обчислення розміру довічного утримання необхідно брати розмір її грошового забезпечення, як судді, яке вона отримувала на момент прийняття ВРУ рішення про її відставку. Перебування позивачки деякий час у штаті суду, як судді, строк повноважень якого закінчився, у зв'язку з чим вона не отримувала доплат за вислугу років, не має включатись до розрахунку розміру її щомісячного довічного грошового утримання.

Представник відповідача - Краснюк О.М. - заперечувала проти позову, посилаючись на підстави, викладені у запереченнях. Зауважила, що відповідач діяв у спосіб, встановлений рішенням суду від 17.12.2015р., а тому в його діях відсутні ознаки протиправності. Просила відмовити у позові.

Представник третьої особи - Копитіна Т.Д. - підтримала позовні вимоги. Зазначила, що повноваження позивачки, як судді, припинилися в день ухвалення ВРУ постанови про її звільнення у відставку. Тож розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачки має обчислюватись виходячи із розміру грошового забезпечення, який вона отримувала як суддя станом на момент припинення її повноважень.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивачка в період з 03.07.1992р. до 06.08.2015р. обіймала посаду судді у Смілянському міськрайонному суді Черкаської області (03.07.1992р. призначена на посаду судді Смілянського районного суду Черкаської області, з 23.04.2014р. переведена на посаду судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області). Станом на 06.08.2015р. стаж її роботи на посаді судді складає 23роки 01місяць 05днів.

Постановою ВРУ від 16.07.2015р. /а.с.11/ позивачку звільнено з посади судді у зв'язку із поданням заяви про відставку, а наказом голови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05.08.2015р. її відраховано зі штату суду з 06.08.2015р./а.с.12/.

Станом на 16.07.2015р. розмір місячної заробітної плати позивачки складав 19488грн (посадовий оклад - 12180грн, доплата за вислугу років 60% - 7308грн), що підтверджується довідкою ТУ ДСАУ в Черкаській області від 14.08.2015р. за вих.№2781-04/15 /а.с.16/.

Станом на 06.08.2015р. розмір місячної заробітної плати позивачки складав 12180грн (посадовий оклад), що підтверджується довідкою ТУ ДСАУ в Черкаській області від 10.08.2015р. за вих.№2670-04/15 /а.с.15/.

19.08.2015р. позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши всі необхідні документи, в тому числі і довідки ТУ ДСАУ у Черкаській області від 10.08.2015р. та від 14.08.2015р., але їй було відмовлено. Проте 17.12.2015р. Придніпровський районний суд м. Черкаси ухвалив постанову, якою зобов'язав УПФУ в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 06.08.2015р. щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 70% від грошового утримання судді, виходячи з розміру грошового утримання судді на день його призначення. Постанова суду набрала законної сили 16.03.2016р. /а.с.5-7/.

На виконання постанови суду від 17.12.2015р. відповідачем призначено позивачці щомісячне довічне грошове утримання, але для обчислення його розміру відповідач застосував розмір заробітної плати позивачки, визначений у довідці ТУ ДСАУ в Черкаській області від 10.08.2015р. №2670-04/15 в розмірі 12180грн, про що повідомлено позивачку листом від 25.04.2016р. за вих.№34/3-10 /а.с.14/. На підставі такого розрахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачки за період з 06.08.2015р. по 07.06.2016р. складає 8526грн.

З 08.06.2016р. внаслідок змін у законодавчому регулюванні щодо матеріального забезпечення суддів у відставці позивачці призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015р. №192-VII, тобто в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що підтверджується довідкою відповідача від 29.08.2016р. №3096/02 /а.с.17/. За період з червня по серпень 2016р. розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачки складає 19952грн.

Зазначені обставини справи, окрім підтвердження їх письмовими документами, визнаються сторонами і не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, а тому суд вважає їх доведеними.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання за період з 06.08.2015р. по 07.06.2016р. позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом.

Тож між сторонами існує спір з приводу порядку обчислення та розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що регулюється нормами Конституції України, Закону України №2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453-VI) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з положеннями ч.3 ст.2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: … 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); … 5) добросовісно; 6) розсудливо; … 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)…. Тож відповідно до ст.19 Конституції України державні органи у своїй діяльності повинні дотримуватись принципів, передбачених ст.8 КАС.

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією та Законами України.

Невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування діяльності та належного матеріального забезпечення суддів, їх правового та соціального захисту, що відображено у ст.130 Конституції України (у редакції Закону України від 02.06.2016р. №1401-VIII). Забезпечення державного фінансування функціонування діяльності суддів є однією з умов стабільності їхньої роботи, на що неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу Конституційний Суд України (пп.1.3 п.1 резолютивної частини Рішення від 01.12.2004р. №19-рп/2004, п.7 рішення від 11.10.2005р. №8-рп/2005, а.5 пп.3.3 п.3 мотивувальної частини Рішення від 18.06.2007р. №4-рп/2007, а.3 пп.2.2 п.2 Рішення від 03.06.2013 року №3-рп/2013 т.і.).

В цих же рішеннях КСУ зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Зміна порядку нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді, внаслідок чого зменшується його розмір є звуженням обсягу права судді на щомісячне довічне грошове утримання, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів в контексті положень ст.126 Конституції України.

Щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав. У своєму Рішенні від 03.06.2013р. №3-рп/2013 КСУ зазначив, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Як встановлено судом рішенням суду від 17.12.2015р. підтверджено право позивачки на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 70% від грошового утримання судді, починаючи з 06.08.2015р.. При цьому в мотивувальній частині рішення суд зазначив, що розмір довічного грошового утримання позивачки, як судді у відставці, передбачений ч.3 ст.138 Закону №2453-VI в редакції чинній на момент подання заяви про відставку (тобто 10.06.2014р.). Натомість з аналізу змісту рішення суду від 17.12.2015р. вбачається, що питання про визначення бази розміру грошового забезпечення судді, з якого має обчислюватись щомісячне довічне грошове утримання позивачки, не було предметом судового розгляду, оскільки між сторонами не було спору з цього приводу. Зазначене підтверджується і ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.08.2016р., якою суд відмовив у роз'ясненні постанови суду від 17.12.2015р. щодо порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачки.

Отже доводи представника відповідача щодо того, що постановою суду від 17.12.2015р. визначено необхідність обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачки виходячи з розміру отримуваної нею суддівської винагороди на день відрахування її зі штату Смілянського міськрайонного суду Черкаської області є необґрунтованими.

Таким чином, обчислюючи розмір щомісячного довічного грошового утримання, на отримання якого має право позивачка, для визначення бази, з якої необхідно здійснювати розрахунок його розміру, відповідач мав керуватись положеннями Закону №2453-VI та Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008р. №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Зі змісту розділу IX Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що єдиним видом грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є суддівська винагорода, яка в свою чергу складається із посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Починаючи з 1992 року держава Україна понад 20 років на конституційному (п.п.2,9, ч.5 ст.126 Конституції України в редакції до 02.06.2016р., ст.130 Основного Закону в діючій редакції) та законодавчому (ст.43 Закону №2862-ХII, ст.138 Закону №2453 VI, ст.141 Закону №2453-VI у редакції Закону №192-VIII, ст.142 Закону №1402-VIII) рівнях гарантувала право судді на відставку та отримання суддями, за наявності стажу на посаді судді не менше 20 років, виплати щомісячного довічного грошового утримання в розмірі максимально наближеному до розміру суддівської винагороди.

Норми Закону №2453-VI, які визначають зміст щомісячного довічного грошового утримання судді, неодноразово зазнавали змін, оскільки змінювались Законами України від 08.07.2011 р. №3668-VI, від 28.12.2014 р. №76-VIII, від 12.02.2015р. №192-VIII, від 02.03.2015р. №213-VIII. Натомість сутність цих норм залишалась незмінною і полягає у тому, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у частці від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Розмір суддівської винагороди працюючого судді складається з посадового окладу та доплат (за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці), що передбачалось ст.133 Закону №2453-VI.

Натомість, починаючи з 01.01.2015р. в Україні на законодавчому рівні запроваджено новий підхід до визначення розміру суддівської винагороди для суддів, які хоча і обіймають посаду судді, але не здійснюють правосуддя. Такий підхід обумовлюється особливостями призначення на посаду та звільнення з посади судді, оскільки зазначені питання регулюються і законодавством про працю (Кодекс законів про працю України) і спеціальним законом про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до ч.4 ст.120, ч.3 ст.122 Закону №2453-VI суддя здійснює свої повноваження до прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення його з посади судді. Наявність постанови ВРУ про звільнення судді з посади є підставою для винесення наказу головою суду про відрахування судді зі штату суду (п.4 ч.1 ст.24 Закону №2453-VI).

Таким чином, припинення повноважень судді і його звільнення (в контексті положень КЗпП, що полягає у припиненні трудових відносин шляхом відрахування судді зі штату суду) не є тотожними поняттями.

За змістом статті 52 Закону №2453-VI вбачається, що статус судді передбачає наявність трьох ознак: 1) призначення чи обрання суддею у встановленому законом порядку, 2) обіймання штатної суддівської посади в одному з судів України і 3) наявність у судді повноважень на здійснення правосуддя.

Системний аналіз змісту положень ст.ст.52, 120, 133, 141 Закону №2453-VI свідчить, що щомісячне довічне грошове утримання залежить від розміру суддівської винагороди судді, яку він отримував на момент прийняття рішення Верховною Радою України про звільнення судді у відставку, тобто до моменту втрати повноважень здійснювати правосуддя.

Відповідно до а.6 п.2.1 Порядку №3-1 до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додається, зокрема, довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, форма якої затверджена додатком №2 до Порядку. Зазначене свідчить, що органи Пенсійного фонду України при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді мають застосовувати той розмір заробітної плати судді (суддівської винагороди), який зазначений у наданій суддею у відставці довідці.

Судом встановлено, що при зверненні до відповідача з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання позивачкою подано дві довідки, які визначають розмір отримуваної позивачкою суддівської винагороди для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначені довідки видані ТУ ДСАУ у Черкаській області. Довідка від 10.08.2015р. №2670-04 визначає, що розмір заробітної плати позивачки, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання, станом на 06.08.2015р. складає 12180грн /а.с.15/, а довідка від 14.08.2015р. №2781-04 визначає такий розмір заробітної плати станом на 16.07.2015р. в сумі 19488грн /а.с.16/.

Відповідач здійснив розрахунок та виплату позивачці щомісячного довічного грошового утримання із застосуванням довідки від 10.08.2015р. №2670-04, обґрунтовуючи свої дії тим, що здійснював обчислення такого розміру відповідно до постанови суду від 17.12.2015р.. Проте не взяв до уваги, що постановою суду від 17.12.2015р. не визначався зміст розміру суддівської винагороди, з якої має обчислюватись щомісячне довічне грошове утримання позивачки, та проігнорував вимоги Закону №2453-VI, який визначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має обчислюватись з розміру суддівської винагороди, яку отримувала позивачка на момент прийняття ВРУ постанови про її звільнення з посади судді (16.07.2015р.).

У жодному разі не можна дійти висновку, що виконуючи судове рішення суб'єкт владних повноважень може ігнорувати норми діючого законодавства, створюючи формальні перешкоди для реалізації права особи на отримання пенсії (щомісячного довічного грошового утримання). І хоча неухильно дотримуючись умов, визначених в постанові суду від 17.12.2015р., відповідач переслідував в цілому законну мету безумовного виконання судового рішення, тим не менше відповідач, виконуючи свої повноваження, повинен діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно (ч.3 ст.2 КАС) з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації позивачкою її прав.

Отже в контексті обставин цієї справи, суд приходить до висновку, що відповідач діяв суто формально, всупереч конституційному принципу верховенства права та з порушенням вимог указаних вище пунктів 3, 5, 6, 8 ч.3 ст.2 КАС, а тому позовні вимоги щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 06.08.2015р. по 07.06.2016р., виходячи з довідки про розмір суддівської винагороди ТУ ДСА в Черкаській області №2781-04/15 від 14.08.2015р. підлягають задоволенню.

Разом з тим, положеннями ч.6 ст.141 Закону №2453-VI передбачалося обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною). Зазначені положення втратили свою чинність 08.06.2016р. згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №4-рп/2016. Натомість в період до 07.06.2016р. включно ці положення були діючими, а тому відсутні підстави для їх ігнорування. Тож позовні вимоги щодо перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання без обмеження його максимального розміру не підлягають задоволенню.

Таким чином, загалом позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд відповідно до ст.94 КАС, беручи до уваги, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на принцип пропорційності вважає, що відповідач має відшкодувати половину понесених позивачкою судових витрат, тобто 275,60грн, що складає половину сплаченого позивачкою судового збору.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.2, 11, 17, 18, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати Смілянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання за період з 06 серпня 2015 року по 07 червня 2016року включно, виходячи з розміру суддівської винагороди зазначеної в довідці ТУ ДСА в Черкаській області №2781-04/15 від 14 серпня 2015року, з врахуванням вже виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять)грн. 60 (шістдесят)коп. в якості відшкодування судових витрат.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2016 року.

Головуючий: С. О. Дунаєв