Справа № 418/466/16-а
Суддя: Чехов С. І.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №418/466/16-а
Провадження по справі №2-а/418/7/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

8 вересня 2016 року Міловський районний суд Луганської області

у складі:головуючого-судді Чехова С.І.

при секретарі Кірічевій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій протиправними і зобов'язати вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ОСОБА_2, ОСОБА_4 з адміністративним позовом у якому просить визнати неправомірними дії управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області, щодо відмови ОСОБА_2 державної соціальної допомоги при народженні дитини, за її заявою від 10 червня 2016 року. Зобов'язати управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області здійснити нарахування державної соціальної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 відповідно до її заяви від 10 червня 2016 року до управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області.

Свої вимоги мотивує тим, що позивачка ОСОБА_2 звернулася до відповідача Управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області із заявою про призначення виплати соціальної допомоги при народженні дитини. Однак 14 червня 2016 року позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні зазначеної виплати на тій підставі, що на довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відсутня відмітка територіального підрозділу ДМС про реєстрацію місця проживання. Вона вважає,що відмова у призначенні державної допомоги при народженні дитини є безпідставною, необґрунтованою і такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Оскільки вона є громадянкою України на утриманні в неї знаходяться малолітні діти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 9 червня 2016 року відповідачем , відповідно до вимог Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» позивачки ОСОБА_2 було видано довідку за номером 926017635 в яку була внесена інформація про її неповнолітніх дітей Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та п.12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою кабінету Міністрів України №59 від 4 лютого 2009 року) «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Вона вважає, що позивач не пропустила строк для звернення за призначенням допомоги при народженні дитини. Звернувшись до відповідача із заявою про призначення виплати соціальної допомоги при народженні дитини, позивач отримала повідомлення про відмову в нарахуванні зазначеної допомоги через відсутність відмітки територіального підрозділу Державної міграційної служби на зворотному боці довідки про взяття на облік. Однак отримати відповідну відмітку територіального підрозділу Державної міграційної служби України про реєстрацію на зворотному боці довідки наразі є неможливим у зв'язку із тим, що Законом України від 24 грудня 2015 року № 921-V112 «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який набрав чинності 13 січня 2016 року, були вилучені частини 2-6 ст.5, а також пункти 1та 2 частини 1 ст.1 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідно до яких територіальні підрозділи Державної міграційної служби України проставляли відмітки про реєстрацію на довідках внутрішньо переміщених осіб. Територіальні підрозділи Державної міграційної служби України зараз здійснюють лише оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, або документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус за місцем проживання внутрішньо переміщених осіб згідно з дорученням голові Державної міграційної служби України від 2 жовтня 2015 року № Д/153/2.1-15. При цьому відмітка про реєстрацію місця проживання, перебування у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не проставляється. Пунктом 1 ст. 1 Закону України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів «України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Пунктом 4 частини 2 розділу 1 Закону України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»доповнена частина 1 ст. 4 Закону України від 20 жовтня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особам діє безстроково, крім випадків,передбачених статтею 12 цього Закону.

Частина 1 статті 12 зазначеного Закону надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:1) подала заяву про відмову від довідки, 2)скоїла злочин:дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади, посягання на територіальну цілісність і недоторканість України,терористичний акт, втягнення у вчинення терористичного акту публічні заклики до вчинення терористичного акту, створення терористичної групи чи терористичної організації, сприяння вчиненню терористичного акту, фінансування тероризму, здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину, 3) повернулася до покинутого місця постійного проживанн, .4)виїхала на постійне місце проживання за кордон, 5) подала завідомо недостовірні відомості. Отже, з часу набрання чинності цим Законом, а саме з 13 січня 2016 року проставляння територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відмітки про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, не є необхідним, оскільки саме Міністерство соціальної політики визначено відповідальним за забезпечення формування та ведення Єдиного інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, а на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення покладено завдання щодо вирішення питання стосовно видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації та постановки її на облік в Єдиній інформаційній базі. Такий висновок також впливає з того, що вносячи зміни Законом України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» законодавець виключив п.5 ч.2 ст.9 Закону,норма якого передбачала обов'язок внутрішньо переміщених особи один раз на шість місяців з'являтися до відповідного структурного підрозділу уповноваженого органу міграційної політики. Крім того, слід взяти до уваги те, що п.2 розділу 11 Перехідних положень Закону України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено необхідність Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідальність із цим Законом. На час відмови відповідача в наданні позивачу допомоги при народженні дитини, Кабінетом Міністрів України не було виткано нормативно-правових актів, спрямованих на приведення їх у відповідність із внесеними до Закону змінами. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади, та п.3 ч.1 ст.85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України, яка є єдиним органом законодавчої влади. Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. З огляду на принципи законності-пріоритет закону над підзаконними актами, посилання відповідача як на підставі відмови у призначенні допомоги при народження дитини через відсутність відмітки територіального підрозділу Державної міграційної служби на зворотному боці довідки про взяття на облік,є таким, що не відповідає діючому законодавству. З урахуванням вимог ст. 20 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечить Закону, вважати наявність відмітки структурного підрозділу Державної міграційної служби України ознакою дійсності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, є рішенням помилковим і таким, що прийнято в порушення чинного законодавства. Позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.1 ст.3 конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами,першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позивачка ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилась просила розглянути її позовні вимоги за її відсутністю, передав всі повноваження для розгляду справи своєму представнику, ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_4 до судового засідання не з'явилась, однак повідомила суд про можливість розгляд справи за її відсутністю позовні вимоги підтримує цілком.

Представник відповідача від Управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області до судового засідання не з'явився, просив розглядати справу за їх відсутністю, однак надав свої заперечення проти заявлених позовних вимог. Де було вказано, що позовні вимоги не визнають зазначений позов є безпідставним,необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню .Згідно порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509» Про облік внутрішньо переміщених осіб» п.7-1 цього порядку передбачено, що територіальний підрозділ Державної міграційної служби у триденний строк після повідомлення внутрішньо перемішеною особою про фактичне місце проживання проводить перевірку наведених у довідці відповідних відомостей, проставляє у разі підтвердження таких відомостей на зворотному боці довідки відмітку про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, та щодня подає в електронній формі уповноваженому органові відповідну інформацію. Довідка не є дійсною без поставлення на її зворотному боці зазначеної відмітки. На довідці позивачки ОСОБА_2 була відсутня відмітка Державної міграційної служби у зв'язку з чим було відмовлено у виплаті допомоги Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року №352 «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509» п.6 передбачено, що довідка діє безстроково, у п.7 скасовано відмітку Державної міграційної служби, дана постанова набрала чинності 11 червня 2016 року, позивачка ОСОБА_2 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Міловської державної адміністрації 9 червня 2016 року до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» яка була оприлюднена в урядовій газеті «Урядовий кур'єр» 14 червня 2016 року визначено, що для призначення (відновлення) соціальної виплати внутрішньо переміщена особа подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання -перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання-перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки. Для призначення (відновлення) соціальної виплати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або зверненням органів , що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання-перебування внутрішньо переміщеної особи. За результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами. А також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення подає подання до комісії з призначенням (відновленням) соціальних виплат, до якого додається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї. Комісія розглядає подання про призначення(відновлення) або про відмову у призначенні (відновлені) соціальної виплати протягом п'яти робочих днів з дня отримання подання. За результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні(відновленні) соціальної виплати. Також комісія може відмовити заявникові у призначені (відновлені) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання -перебування. У разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні(відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. Орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку виплату з місяця в якому надійшла заява від внутрішньо переміщеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства. Вони діяли в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений відповідними законами та постановами Кабінету Міністрів України і право громадянина на соціальний захист при цьому було збережено. З цих підстав просить відмовити позивачки ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог як необґрунтованих та безпідставних.

До початку судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, 16 серпня 2016 року постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові матеріали справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення заявлених позовних вимог, оскільки: За ч.1, ч.2 ст.72 КАС України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.»

Як вбачається з копії паспорту позивачки ОСОБА_2 вона є громадянкою України. (а.с.8)

З довідки від 9 червня 2016 року №926017635 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивачка ОСОБА_2 є особою внутрішньо переміщеною разом з двома малолітніми дітьми має реєстрацію у АДРЕСА_2, фактично проживає у АДРЕСА_1. (а.с.10)

Згідно свідоцтва про народження у позивачки мається малолітня дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.9)

Відповідно довідки про склад сім'ї яку було надано Великоцькою сільською радою Міловського району Луганської області ОСОБА_2 проживає тимчасово без реєстрації в АДРЕСА_3 зі своїми двома малолітніми дітьми.(а.с.11)

Як слід з заяви до Управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області позивачка звернулась про отримання допомоги при народженні дитини.(а.с.12-13)

Згідно відповіді Управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області позивачки ОСОБА_2 було відмовлено у наданні допомоги при народженні дитини з тих підстав, що сама заявниця повідомила про те, що фактично вона мешкає на території , непідконтрольній України. Для отримання державних соціальних допомоги заявниця повинна проживати на території Міловського району постійно як внутрішньо переміщена особа. Оскільки в довідки не має штампу міграційної служби на зворотному боці, у зв'язку з цим допомога не призначена. (а.с.14)

Сторона відповідача будь яких доказів крім посилки на повідомлення позивачки ОСОБА_2 на її запит та посилки у своїх запереченнях проти позовної заяви на Постанову Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» а також Постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 352 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509» не надала.

Однак з посилками відповідача на Постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року за № 509 та Постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року №352 та їх трактовками на свій розсуд погодитись не можливо.

Відповідно до ч.7 ст. 11 Закону України « Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №59 від 4 лютого 2009 року) « Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» слід, що допомога при народжені дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Позивач не пропустив строку для звернення за призначенням допомоги при народженні дитини звернувся у належний строк.

Згідно Закону України від 24 грудня 2015 року № 921 -VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» який набрав чинності 13 січня 2016 року були вилучені саме частини 2-6 ст. 5, а також пункти 1 та 2 частини 1 статті 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідно до яких територіальні підрозділи Державної міграційної служби України проставляли відмітку про реєстрацію на відмітках внутрішньо переміщених осіб. З часу набрання вказаного закону чинності відмітка про реєстрацію місця проживання-перебування у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не проставляється. Пунктом 1 ст. 1 Закону України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів « України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Пунктом 4 частини 2 розділу 1 Закону України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»доповнена частина 1 ст. 4 Закону України від 20 жовтня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особам діє безстроково, крім випадків,передбачених статтею 12 цього Закону. Крім того за ч. 1 статті 12 зазначеного Закону яка надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки, 2) скоїла злочин:дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади, посягання на територіальну цілісність і недоторканість України,терористичний акт, втягнення у вчинення терористичного акту публічні заклики до вчинення терористичного акту, створення терористичної групи чи терористичної організації, сприяння вчиненню терористичного акту, фінансування тероризму, здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину, 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання.4)виїхала на постійне місце проживання за кордон,5) подала завідомо недостовірні відомості. Отже, з часу набрання чинності цим Законом, а саме з 13 січня 2016 року проставляння територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відмітки про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, не є необхідним, оскільки саме Міністерство соціальної політики визначено відповідальним за забезпечення формування та ведення Єдиного інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, а на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення покладено завдання щодо вирішення питання стосовно видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації та постановки її на облік в Єдиній інформаційній базі.

Згідно змін до Закону України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» також було виключено п.5 ч.2 ст.9 Закону,норма якого передбачала обов'язок внутрішньо переміщених особи один раз на шість місяців з'являтися до відповідного структурного підрозділу уповноваженого органу міграційної політики.

За п.2 розділу 11 Перехідних положень Закону України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено необхідність Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідальність із цим Законом.

Як було встановлено на час відмови відповідача в наданні позивачу допомоги при народженні дитини, Кабінетом Міністрів України не були внесені інші нормативно-правові акти, які б були спрямовані на приведення їх у відповідність із внесеними до Закону змінами. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади, та п.3 ч.1 ст.85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України, яка є єдиним органом законодавчої влади. Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. З огляду на принципи законності-пріоритет закону над підзаконними актами,посилання відповідача як на підставі відмови у призначенні допомоги при народження дитини через відсутність відмітки територіального підрозділу Державної міграційної служби на зворотному боці довідки про взяття на облік, є таким, що не відповідає діючому законодавству. З урахуванням вимог ст. 20 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечить Закону, вважати наявність відмітки структурного підрозділу Державної міграційної служби України ознакою дійсності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, є рішенням помилковим і таким, що прийнято в порушення чинного законодавства. Позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення .

Сторона відповідача пославшись у своїх запереченнях та відмову про надання соціальної допомоги на порядок призначення соціальної виплати позивачки , сам порядок його не виконала а тільки повірила на слово про те, що позивачка мешкає фактично на території непідконтрольній Україні, не надав цьому факту будь яких доказів та не вияснив які причини спонукали її повернутися якщо такі були.

Однак відповідно до ч.2 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» слід, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно до ч.7 ст.7 СК України де вказано, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Беручи до уваги п.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, слід задовольнити позовні вимоги позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.1, ст.4 Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706 -VII, п.1 ст.1,п.4, ч.2 розділу 1, ч.1 ст.12 Законом України від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»п.1 ст.1 , 10, ч.7 ст. 11, ч.1 ст.12 Закону України п.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 99 158-163 КАС України.

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити .

Визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області, що до відмови ОСОБА_2 державної соціальної допомоги при народженні дитини за її заявою від 10 червня 2016 року.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області здійснити нарахування державної соціальної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 відповідно до її заяви від 10 червня 2016 року до Управління соціального захисту населення Міловської районної державної адміністрації Луганської області.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду який знаходиться у м. Краматорськ Донецької області протягом 10 днів шляхом подачі апеляції через Міловський районний суд.

При прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: С.І. Чехов