Справа № 806/2863/16
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року Житомир справа № 806/2863/16

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Черняхович І.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Проперті" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.11.2016 р. №,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Проперті" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.11.2016 р. № про застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 1020,00 грн., відшкодувати судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ТОВ "Агро-Проперті" та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що податкова звітність ТОВ "Агро-Проперті", згідно чинного законодавства, до органів ДПІ подавалась у електронному вигляді. На початку 2016 року через неправомірні дії з боку відповідача прийняття електронної звітності від ТОВ "Агро-Проперті" було припинено. В той же час, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.07.2016, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду від 15.09.2016, спростовано посилання податкового органу на відсутність такого договору та визнано його діючим. Враховуючи викладене, порушення строків реєстрації декларації з ПДВ не відбулось, тому податкове рішення № підлягає скасуванню.

Представник позивача позов підтримав, просив суд задовольнити його повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Надав суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини нявки в судове засідання не повідомив.

Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні, відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), на підставі наявних у ній доказів.

У силу приписів ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що посадовими особами ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві було здійснено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ "Агро-Проперті" за серпень 2016 року, яка оформлена актом перевірки №499/26-59-12-28 від 24.10.2016 (а.с.7).

У ході вказаної перевірки контролюючим органом встановлено, що ТОВ "Агро-Проперті" несвоєчасно подано податкову звітність з податку на додану вартість 0121 "спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства" за серпень 2016 року, а саме: термін подання звітності за серпень 2016 року згідно законодавства - 20.09.2016, а фактично подано - 21.09.2016, що є порушенням підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із висновками зазначеного акту, ТОВ "Агро-Проперті" у відповідності до ст.56 ПК України, направило на адресу відповідача свої заперечення.

За результатами розгляду вказаних заперечень на адресу ТОВ "Агро-Проперті" надійшов лист від 11.11.2016 №3267/10/26-59-12-06-22 з повідомленням про залишення без змін висновків акту від 24.10.2016 №499/26-59-12-28, а заперечення без задоволення (а.с.8).

Враховуючи акт перевірки та результати розгляду заперечень, 18.11.2016 відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу нараховані штрафні санкції в сумі 1020,00 грн. за платежем: податок на додану вартість, код платежу 14010160 (а.с.6).

Надаючи правову оцінку правомірності застосування до позивача фінансових санкцій, суд виходить з наступного.

Податкова звітність ТОВ "Агро-Проперті", згідно чинного законодавства, до органів ДПІ подавалась у електронному вигляді. На початку 2016 року через неправомірні дії з боку відповідача прийняття електронної звітності від ТОВ "Агро-Проперті" було припинено.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.07.2016 у справі № 806/1145/16, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016, дії ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 22.12.2015 №251220151 визнано незаконними, зазначений договір - діючим. Рішення набрало законної сили (а.с.17-20).

Так, позивачем в підтвердження факту своєчасного подання податкової звітності за серпень 2016 року надано копію опису вкладення у цінний лист, яким 15.09.2016 на адресу ДПІ у Шевченківському районі ГУДФС у м. Києві засобами поштового зв'язку відповідно до вимог п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України Товариством подано податкову декларацію з податку на додану вартість (0121) за серпень 2016 року з додатками №9,10. Відповідачем зазначена податкова декларація отримана 20.09.2016, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.21)

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Приписами п. 48.3, 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік реквізитів, які має містити декларація. Зокрема, відповідно до п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або реєстраційний (обліковий) номер з Тимчасового реєстру ДПА України; реєстраційний номер облікової картки платника податків; місцезнаходження платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом та засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно приписів пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Отже, враховуючи вищевикладене, податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Відповідно до абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Приписами підпункту 49.9.1 пункту 49.9 ст.49 ПК України податкова декларація, надана платником, вважається прийнятою за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою. Окрім того, відповідно до норм підпункту 49.9.2 пункту 49.9 ст.49 ПК України податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Аналогічна правова позиція щодо прийняття (відмови в прийнятті) фіскальним органом податкової звітності викладена в постанові Вищого Адміністративного Суду України від 12 січня 2015 року по справі № К/800/53150/13 "Про зобов'язання прийняти податкову звітність з податку на прибуток за звітний податковий період" та Інформаційному листі Вищого Адміністративного Суду України від 24.10.2013 № 1486/12/13-13.

Судом встановлено, що ТОВ "Агро-Проперті" при подачі даної податкової звітності виконано всі умови, визначені в ст.ст. 48, 49 ПК України та отримало поштове повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу 20.09.2016. На адресу ТОВ "Агро-Проперті" не надходило жодних повідомлень про відмову у прийнятті податкової декларації.

Враховуючи вищезазначене, висновки акту від 28.10.2016 р. за №499/ 26-59-12-06-28 про несвоєчасність подачі декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 р. не відпові дають дійсності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 18.11.2016 року № , винесене на підставі акту №499/26-59-12-06- 28 в частині застосування штрафної санкції на суму 1020,00 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на правову допомогу. З цього приводу суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані належні та допустимі докази, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Матеріали адміністративної справи містять договір про надання правової допомоги, укладений 30.05.2016 року між ТОВ "АГРО-ПРОПЕРТІ" та з фахівцем у галузі права ОСОБА_1 Також в матеріалах справи присутня копія акта виконання робіт №2 від 10.01.2017 до договору про правову допомогу від 30.05.2016, копія видаткового касового ордеру від 11.01.2017.

Позивач просить відшкодувати витрати на правову допомогу у сумі 2500,00 грн.

У клопотанні представник ОСОБА_1 зазначив, що при наданні правової допомоги за договором було витрачено 5 годин. За попередньою домовленістю між сторонами по даному договору, година роботи представника оплачується у розмірі 500 грн.

Відповідно до наданого акту виконання робіт №2 від 10.01.2017 до договору про правову допомогу від 30.05.2016 ТОВ "АГРО-ПРОПЕРТІ" надано правову допомогу, яка складається з таких послуг: підготовка та подання процесуальних документів по справі (позовна заява, клопотання, тощо) - 2 год.; ознайомлення з матеріалами справи - 2 год.; участь у судовому засіданні -1 год.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу згідно з ч. 3 статті 90 КАС України встановлюється законом. Статтею 1 Закону України від 20.12.2011 №4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у суму 2500,00 грн ( 500 грн/год. х 5 год. = =2500 грн).

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог та приписи ст. 94 КАС України, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві сплачений позивачем згідно з платіжним дорученням №366 судовий збір за подання цього позову в сумі 1378,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2500,00 грн.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов ТОВ "АГРО-ПРОПЕРТІ" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 18.11.2016 №

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві () на користь ТОВ "АГРО-ПРОПЕРТІ" () сплачений судовий збір у сумі 1378,00 грн. (одна тисяча сімдесят вісім гривень 00 коп.), а також витрати на правову допомогу у сумі 2500,00 грн. (дві тисячі п'ятсот гривень 00 коп.).

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович