Справа № 159/4497/16-а
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4497/16-а
Провадження № 2-а/159/14/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лесика В.О.

при секретарі - Жукової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про зобов'язання вчинити певні дії на захист порушених прав,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії державного службовця.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона отримує пенсію за віком, як державний службовець призначену відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХП від 16 грудня 1993 року, в редакції Закону, що діяла станом на час призначення пенсії. Пенсія обчислена в розмірі 83% заробітної плати.

21 жовтня 2016 року вона звернулась до управління із письмовою заявою про проведення перерахунку пенсії, в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям з 1 грудня 2015 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», надавши при цьому довідку про заробітну плату, видану Ковельським управлінням державної казначейської служби України у Волинській області за № 04-36/420-1016 від 20 жовтня 2016 року.

Однак, 02 листопада 2016 року листом установи за 9144/02-21-22 їй було повідомлено про відмову у проведенні перерахунку пенсії в зв'язку з тим, що Законом України від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 1 січня 2015 року, було внесено зміни до Закону №3723-ХИ, зокрема статтю 37-1 викладено в новій редакції. Відповідно до нової редакції статті умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Окрім цього, з 01.06.2015 р. згідно пункту 5 розділу 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-ХП.

Водночас, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» , якими вилучено пункт 4 Постанови що,до порядку обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсії державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України.

А з 1 травня 2016 року набрав чинності Новий Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-ХП, яким скасовано, зокрема ст. 37-1 Закону №3723. Пунктом 11 частини 3 статті 3 даного Закону передбачено, що дія Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування взагалі.

Таким чином, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу".

Вважає, що такі дії Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України є необгрунтованими і неправомірними з наступних підстав.

Пенсійне забезпечення державних службовців на момент призначення мені пенсії встановлено нормами статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХП від 16.12.1993р., згідно якої пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від суми заробітної плати, на які нараховуються збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Відповідно до статті 37-1 вищезазначеного Закону у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок проводиться виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» перерахунок пенсії проводиться в разі підвищення розміру заробітної плати державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця.

Станом на грудень 2015 року Постановою №865 всупереч статгі 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII Кабінетом Міністрів України не було визначено порядку проведення перерахунку пенсії державного службовця. Однак, відсутність правової норми про порядок визначення розміру заробітної плати для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Закону України «Про державну службу» в редакції на момент виходу на пенсію не повинні порушувати конституційні права громадян на пенсійне забезпечення. Урядові постанови, як нормативно-правові акти, повинні відповідати вимогам Закону і не звужувати зміст прав громадянина, які визначені таким Законом. Тобто бездіяльність держави щодо неприйняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини, який ратифікований Україною та положення якого мають дотримуватись нашою державою.

Посилання відповідача на пункт 5 розділу 3 «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII, згідно якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про державну службу», є неприйнятними, виходячи з того, що ця норма стосується призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій. Процедури призначення та перерахунку пенсій різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії як державному службовцю є стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Однак, всупереч закону, відповідач застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Таке застосування норм права суперечить вимогам частини 1 статгі 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Окрім цього, відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 8 Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Такої ж позиції дотримується Конституційний Суд України, який у своєму рішенні № 1-7/99 від 09.02.1999р. висловив розуміння сутності соціальних гарантій, в тому числі і державних службовців, зміст та обсяг, яких, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, обсяг прав, щодо отримання пенсії, що перераховується у зв'язку з підвищення заробітної плати відповідних категорій державних службовців у відповідності до положень етапі 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка діяла на момент призначення мені пенсії) не може бути звужений у зв'язку із внесенням змін до цього Закону та прийняттям чи неприйнятгям нових нормативно-правових актів щодо призначення та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про державну, службу».

Зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", перерахунок пенсії проводиться у такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву подано після 15 числа. Відповідно, вона набула право на перерахунок з 1 листопада 2016 року, оскільки звернулась до управління з відповідною заявою 21 жовтня 2016 року.

Отже, відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії в підвищеному розмірі не базується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи, а тому є протиправною.

В судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та письмове заперечення проти позову в якому зазначила, що Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України не визнає та заперечує проти задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 з огляду на наступне.

ОСОБА_1, 21.10.2016 року звернулась в управління із зверненням щодо перерахунку пенсії та надала листа про заробітну плату з 01.12.2015 року, видану Ковельським управлінням державної казначейської служби України Волинської області за № 04-36/420-1016 від 20.10.2016 року.

Рішенням управління № 85 від 25.10.2016 року відмовлено Позивачці в проведенні перерахунку пенсії за віком, призначеної відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ), із врахуванням заробітної плати згідно довідки № 04-36/420-1016 від 20.10.2016 року.

Відносно поставленого питання про визнання протиправними дій управління щодо перерахунку та виплати пенсії повідомляє наступне.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Право державних службовців на перерахунок пенсії було передбачено ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (який втратив чинність), а при призначенні пенсії застосовувались норми ст. 37 цього закону. Тому при визначенні права на перерахунок пенсії неправомірно застосовувати норми, які регулюють призначення пенсії.

Крім того, вважає безпідставним застосування при перерахунку пенсії норм законодавства, які діяли на час призначення пенсії, так як право на перерахунок пенсії набували тільки після підвищення заробітної плати.

Тому, при розгляді заяви на перерахунок пенсії безпідставно застосовувати норми закону чинні на момент призначення пенсії, які втратили чинність на момент проведення перерахунку.

Разом з тим, згідно ст.5 КАС України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» (від 10.12.2015 року № 889-VIII). Вказаним законом не передбачено проведення перерахунків пенсій, призначених згідно Закону України «Про державну службу». Підпунктом 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Тому, у зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року, яка набрала чинність з 01.05.2016р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016р. Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Крім того, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003року не передбачено підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст.90 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, з 01.05.2016р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова 1013) скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 3723 та регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Отже, на час звернення Позивачки до управління із зверненням про перерахунок внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Тобто перерахувати пенсію позивача за віком відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХП від 16.12.1993 року у зв'язку із підвищенням посадових окладів відповідних державних службовців, - неможливо, оскільки для цього відсутні законодавчі підстави.

Таким чином, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Разом з тим, згідно Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» ( № 76-VIII від 28.12.2014 року), який набрав чинності 01.01.2015року, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України». Вказаний закон від 28.12.2014р. №76-VIII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

Кабінетом Міністрів України Постановою від 14 вересня 2016року №622 затверджено порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб. В даній постанові не передбачено проведення перерахунків пенсій державним службовцям. Дана постанова застосовується з 01.05.2016 року.

На час звернення позивачки до управління із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності статті 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням для вирішення питання стосовно відповідності Конституції України (конституційності) статті 37-1 Закону України №3723-ХІІ, у зв'язку з тим, що положення зазначеної статті на даний момент не є чинним. Також зазначено, що спеціальний закон, відповідно до якого здійснюється конституційне судочинство, не передбачає підстав для відкриття провадження та розгляду справи за конституційним подання , яке ґрунтується на нечинних нормах.

Конституційний Суд України п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 (v002p710-99) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України (254к/96-ВР), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Також, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 25 січня 2012 року за №3-рп/2012 зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визнані як Законами України, так і іншими нормативно - правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально - економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Отже, передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними.

Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Також у своєму Рішенні Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 3 червня 2014 року у справі за скаргою Валентини Ніканорівни «Велікоди проти України» визнає, що пенсійні виплати, встановлені рішенням національних судів не є чимось раз і назавжди встановленим, а можуть змінюватися в залежності від змін законодавчої бази.

Крім того ЄСПЛ вказує на право держави регулювати соціальні виплати з метою необхідності дотримання балансу інтересів особи і суспільства. Однак при цьому зазначається про неможливість встановлення такого розміру соціальних виплат, який нівелює саме поняття соціальний захист та порушує людську гідність. Та на те, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Отже, як видно, ЄСПЛ у цій справі став на бік держави Україна. Якщо держава, регулюючи суспільні відносини, шляхом прийняття нормативних актів, встановлює певні правила гри, то вона ж в першу чергу і повинна бути зацікавлена у їх дотриманні. Не можна заперечувати право держави на встановлення певних механізмів для дотримання балансу економічної безпеки держави та соціального забезпечення її громадян. Більше того такі механізми повинні постійно змінюватися відповідно до реалій життя.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах, управління здійснює свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Оскільки чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів з 01.12.2015 р., а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, тому жодних підстав для визнання протиправними дій управління та проведення перерахунку призначеної пенсії, Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України не вбачає.

Судова практика з зазначених питань має місце у справах Київського апеляційного адміністративного суду за №739/946/16-а; №728/1495/16-а, Житомирського апеляційного адміністративного суду за №280/572/16-а, Харківського апеляційного адміністративного суду за №636/1877/16-а та ухвали Вищого Адміністративного Суду України від 11.10.2016р. за № К/800/26605/16; К/800/31061/16 від 16.11.2016; К/800/29991/16 від 07.11.2016 та інших.

Відносно перерахунку з 01.11.2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок пенсії проводиться у такі строки : у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Вважає, що відповідно до чинного законодавства необхідною умовою для перерахунку пенсії є заява про перерахунок пенсії та документи, подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії.

Заяву про проведення перерахунку було подано Позивачкою до управління 21.10.2016 року.

Щодо посилання позивача на обмеження прав і свобод.

При внесенні змін до Закону України "Про державну службу" в частині визначення умов і порядку пенсійного забезпечення державних службовців, законодавцем дотримано вимоги статті 22 Конституції України, на яку посилається позивач. Тобто, внесення змін до вказаного Закону не спричинило звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: "Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики".

Аналіз норм Закону України "Про державну службу" свідчить про те, що зміст права на соціальний захист осіб, яким раніше призначено пенсії за цим Законом, залишився незмінним.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ковельському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

21.10.2016 року позивачка звернулася до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку пенсії з дати вступу в силу Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця.

Листом від 25 жовтня 2016 року № 85 Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України відмовило позивачці в здійсненні перерахунку пенсії, мотивуючи своє рішення тим, що Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, перерахунок пенсії державним службовцям не передбачено.

Позивачка, не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Так, пенсійне забезпечення державних службовців на момент призначення позивачу пенсії визначалося Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII (надалі - Закон).

Статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII у редакції, яка була чинною станом на час призначення пенсії позивачу передбачалось, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

При цьому, згідно із статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Одночасно, Кабінетом Міністрів України з метою вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії прийнято постанову від 31 травня 2000 р. № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (надалі - Постанова № 865).

Пунктом 4 Постанови № 865 (який був чинним на час виходу позивача на пенсію) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно то рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається на підставі документів поданих під час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Крім того, був чинним пункт 5 Постанови № 865 відповідно до якого перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Таким чином, з аналізу вказаних вище норм постанови № 865 вбачається, що на час виходу позивачки на пенсію чинне законодавство передбачало її право на перерахунок пенсії, який збільшує розмір її пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям на відповідній посаді, з якої позивачці була призначена пенсія. Тобто позивачка мала право на збільшення розміру пенсії в залежності від збільшення розміру заробітної плати державним службовцям.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" керівним працівникам, спеціалістам і службовцям з 01.12.2015 р. були підвищені посадові оклади згідно з додатками 1-37, 43-1, 43-2, 48-55 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів (Офіційний вісник України, 2006 р., № 10, ст. 632) (з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 6 лютого 2008 р. № 34 Про внесення зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України та від 20 травня 2009 р. № 482 Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету.

Одночасно, цією ж постановою Кабінету Міністрів України внесено зміни до постанови № 865, а саме: виключено пункт 4, який передбачав право на збільшення розміру пенсії у разі збільшення розміру заробітної плати державним службовцям .

Крім того, пункт 5 постанови № 865 викладений в новій редакції: "Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується Управлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики."

За таких обставин, чинним законодавством України (Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII) скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015, та відповідно п.5 Постанови № 865 викладено в новій редакції від 09.12.2015 р., яким з урахуванням скасування права на перерахунок призначених пенсій державних службовців передбачено затвердження форми довідки лише для призначення пенсії державним службовцям, при цьому інший механізм перерахунку пенсії не запроваджено.

Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р., яка набрала чинності з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, з 01.05.2016 р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01.05.2016 р., відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 25 січня 2012 року за №3-рп/2012 зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визнані як Законами України, так і іншими нормативно - правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Конституційною гарантією є гарантія права на пенсію в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум, встановлений законом (ст.46 Конституції України).

Право на підвищення розміру пенсії не є Конституційною гарантією чи певним досягнутим соціальним мінімумом, що не може бути зменшеним за наявності інших компенсаційних інструментів від знецінення коштів, що надаються як соціальна виплата.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» прийшов до висновку, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України» від 03.06.2014 року, зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Разом з тим, суд зазначає, що Верховний Суд України у постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої, відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Закону України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. прийшов до висновку, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР). У Рішенні від 02 березня 1999 року № 2-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Таким чином, враховуючи викладене суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 11, 17, 69, 94, 158, 159, 160, 163, 186, 244-2 КАС України, ст.ст. 37-1, 90 Закону України "Про державну службу", ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дії Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю з врахуванням підвищення з 01 грудня 2015 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», зобов'язання Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії, як державному службовцю згідно Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, що діяла станом на час призначення пенсії, з урахуванням підвищення заробітної плати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з розрахунку 83 відсотків суми заробітку працюючого державного службовця відповідної посади та рангу станом на грудень 2015 року, згідно довідки, виданої Ковельським управлінням державної казначейської служби України у Волинській області за № 04-36/420-1016 від 20 жовтня 2016 року, починаючи з 01 листопада 2016 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при її проголошенні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий:В. О. Лесик