Справа № 822/2276/16
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2276/16

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук О.К.
при секретаріСвинобой О.В.
за участі:позивача, представника позивача Крука А.С. представника відповідача Ткаченко В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України Хмельницької області про визнання протиправни та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України Хмельницької області про визнання протиправним та скасування наказу № 95-ОС від 26 жовтня 2016 року, виданого начальником Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України Хмельницької області Красицьким В.В. про продовження дії контракту ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12 листопада 2015 року уклав з начальником Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Хмельницькій області контракт про проходження військової служби строком на один рік з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року. 11 жовтня 2016 року, у відповідності до пункту 6 контракту, подав рапорт про відмову в укладенні нового контракту із звільненням з військової служби з 31 грудня 2016 року. Проте, 26 жовтня 2016 року начальник управління Красицький В.В видав наказ №95-ОС про продовження дії контракту від 12.11.2015 року з 01.01.2017 року до оголошення демобілізації. Вважає вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки станом на момент звернення позивача із рапортом про відмову в укладанні контракту на новий термін, особливий період, який відповідно до Закону України «Про мобілізацію підготовку та мобілізацію» запроваджується з моменту оголошення Указу Президента України про мобілізацію, не діяв. Крім того, Законом України Про військовий обов`язок та військову службу та Положенням про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України не передбачено продовження дії контракту у формі наказу.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить суд відмовити в задоволенні позову. Вважає наказ № 95-ОС від 26 жовтня 2016 року про продовження дії контракту ОСОБА_1 законним, оскільки відповідно до пункту 2 частини 9 статті 23 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Зазначає, що відповідно до пункту 165 Положення №463-2015 військовослужбовці Держспецзв`язку в особливий період проходять військову службу в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.

Вказує, що законних підстав для звільнення з військової служби позивача під час дії особливого періоду, який почався відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126 - VII «Про затвердження Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 Про часткову мобілізацію, немає.

Тому, на виконання пункту 2 частини 9 статті 23 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, враховуючи пункт 17, пункт 27 та пункт 165 Положення № 463-2015 та відповідно підпункту 8 пункту 3.7 Розділу ІІІ Положення про Управління Держспецзв`язку у Хмельницькій області, затвердженого наказом Адміністрації Держспецзв`язку від 14.03.2016 року № 199, начальник Управління Держспецзв`язку у Хмельницькій області видав наказ від 26.10.2016 року про продовження ОСОБА_2 з 01.01.2017 року строку дії чинного контракту до оголошення демобілізації.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з урахуванням наведеного нижче.

Суд встановив, що 12 листопада 2015 року між Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Хмельницькій області в особі начальника цього управління Красицького В. В. з однієї сторони та ОСОБА_1 (позивач) з іншої сторони укладений контракт про проходження військової служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України на посаді осіб офіцерського складу, строком з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року. У відповідності до пункту 6 контракту не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку його дії сторони зобов`язані повідомити одна одну про намір укласти новий контракт чи відмову в його укладенні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.

Наказом начальника Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Хмельницькій області №97-ос від 04.12.2015 року позивач прийнятий на військову службу за контрактом про проходження військової служби строком на один рік.

11 жовтня 2016 року позивач подав начальнику управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Хмельницькій області рапорт про відмову в укладенні нового контракту та звільнення зі служби з 31 грудня 2016 року.

26 жовтня 2016 року начальник управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Хмельницькій області видав наказ №95-ОС, пунктом 1.1 якого на підставі пункту 2 частини 9 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 165 Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, продовжив дію контракту ОСОБА_1 понад встановлений діючим контрактом строк з 01.01.2017 року до оголошення демобілізації.

Вважаючи наказ №95-ОС від 26 жовтня 2016 року незаконним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Вирішуючи зазначений спір, суд враховує наведене нижче.

Статтею 65 Конституції України передбачен6о, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року N 2232-XII (далі Закон N 2232-XII).

У відповідності до статті 3 Закону N 2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України регулює Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затверджене Указом Президента України від 31.07.2015 року №463 (далі Положення №463).

За змістом частини 1 статті 2 Закону N 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частина 2 статі 2 Закону N 2232-XII).

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом (частина 2 статі 19 Закону N 2232-XII).

Пунктом 3 Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженого Указом Президента України від 31 липня 2015 року N 463/2015 (далі Положення N 463/2015) передбачено, що у Держспецзв`язку громадяни проходять військову службу, зокрема, за контрактом осіб офіцерського складу.

За змістом частини 2 статті 20 Закону N 2232-XII на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України приймаються також громадяни України, які мають вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем підготовки не нижче бакалавра, що відповідає профілю службової діяльності, і не досягли граничного віку перебування на військовій службі осіб офіцерського складу, із числа військовослужбовців строкової служби, які прослужили не менше шести місяців, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, а також жінок віком до 40 років.

У відповідності до пункту 16 Положення N 463/2015 з громадянином, який вступає на військову службу, укладається контракт - письмова угода між громадянином і державою, від імені якої виступає Держспецзв`язку, що встановлює правові відносини між зазначеними сторонами.

Право на укладення контрактів про проходження військової служби з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом у цих підрозділах на посадах осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу, за якими штатом (штатним розписом) передбачені військові звання до підполковника включно, а також із громадянами, які приймаються на військову службу на зазначені посади за контрактом, надається начальникам підрозділів Держспецзв`язку (підпункт 3 пункту 17 Положення N 463/2015).

Згідно з частиною 2 статті 23 Закону N 2232-XII для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні, зокрема, для осіб офіцерського складу: для громадян, яким первинне військове звання присвоєно після проходження повного курсу військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу або в порядку атестування осіб до присвоєння первинних військових звань офіцерського складу запасу, - від 2 до 5 років; для інших громадян - від 1 до 5 років. Для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію (частина 3 статті 23 Закону N 2232-XII).

За змістом пункту 6 Положення N 463/2015 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 2 частини 1 статті 24 Закону N 2232-XII передбачено, що початком проходження військової служби, для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина 2 статті 24 Закону N 2232-XII) .

У відповідності до пункту 30 Положення N 463/2015 у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 2 частини 9 статті 23 Закону N 2232-XII передбачено, що у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

За змістом частини 8 статті 26 Закону N 2232-XII під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці:

1) з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини:

а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;

в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;

г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини:

виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

утримання жінкою (чоловіком) - військовослужбовцем повнолітньої дитини віком до 23 років, яка є інвалідом I чи II групи, якщо вона (він) не висловила (не висловив) бажання продовжувати військову службу;

необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

утримання жінкою (чоловіком) - військовослужбовцем дитини - інваліда підгрупи А віком до 18 років, якщо вона (він) не висловила (не висловив) бажання продовжувати військову службу;

д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань;

е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків;

є) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України;

ж) які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону;

з) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

Військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в", "г", "е", "є", "и" частини шостої та пунктами "в", "г", "е", "є" частини сьомої цієї статті;

Також з військової служби звільняються військовослужбовці, які є студентами, аспірантами чи докторантами денної форми навчання та були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Такі особи можуть продовжувати військову службу, якщо вони виявили таке бажання;

2) під час воєнного стану:

а) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

б) визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі;

г) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України;

3) після прийняття рішення про демобілізацію:

а) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, у строки, визначені рішенням Президента України;

б) у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час особливого періоду, та небажанням проходити військову службу за новим контрактом.

Отже, Законом N 2232-XII та Положенням N 463/2015 передбачено, що у разі настання особливого періоду дія контрактів продовжується понад встановлені ними строки до оголошення демобілізації незалежно від згоди військовослужбовців, які проходять військову службу за цими контрактами. Звільнення їх з військової служби відбувається лише після прийняття рішення про демобілізацію у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час особливого періоду, та небажанням проходити військову службу за новим контрактом. В особливий період право на звільнення з військової служби виникає у військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, лише за наявності обставин, зазначених у абзаці другому частини третьої цієї статті та частині восьмій статті 26 Закону N 2232-XII.

За визначенням статті 1 Закону України "Про оборону України" від 6 грудня 1991 року N 1932-XII (надалі - Закон N 1932-XII) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 106 Конституції України та статтею 4 Закону N 1932-XII визначені повноваження Президента, як Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України, щодо прийняття відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Відповідно до пункту 31 статті 85 Конституції України до повноважень Верховної Ради України належить затвердження протягом двох днів з моменту звернення Президента України указів про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію.

Указом від 17 березня 2014 року N 303/2014 «Про часткову мобілізацію» Президент України оголосив про часткову мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Цей Указ затверджений Законом України від 17 березня 2014 року N 1126-VII і набрав чинності з 18 березня 2014 року.

За змістом частини 8 статті 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Отже, з урахуванням положень статті 1 Закону України "Про оборону України" з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який настав після оголошення Президентом України рішення про часткову мобілізацію.

Статтею 11 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" до повноважень Президента України віднесене також прийняття рішеннь про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.

За визначенням статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу. Згідно зі статтею 11 зазначеного Закону рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.

В результаті правового аналізу зазначених вище нормативно-правових актів суд дійшов висновку про те, що підставою для припинення особливого періоду, який розпочався після оголошення Президентом України Указу про часткову мобілізацію, повинне були відповідне рішення Президента України про демобілізацію, затверджене Верховною Радою України.

Вищий адміністративний суд України у постанові від 16 лютого 2015 року (справа N 800/582/14), виходячи із системного аналізу норм Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Частиною 13 статті 2 Закону N 2232-XII передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до підпункту 2 пункту 166 Положення N 463/2015 з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які перебувають у цей час на військовій службі в Держспецзв`язку, звільненню в запас не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В судовому засіданні позивач не надав суду доказів існування обставин, передбачених пунктом 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", які б давали йому право на звільнення з військової служби за контрактом в особливий період.

Згідно до пункту 3.6 Положення про Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Хмельницькій області, затвердженого Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 14.03.2016 року №199, начальник управління відповідає, зокрема, за організацію і виконання покладених на Управління завдань, мобілізаційну готовність, готовність до виконання завдань, стан військової дисципліни тощо. Пунктом 34 Положення передбачено, що відповідно до покладених на нього завдань управління видає в межах своїх повноважень накази організаційно-розпорядчого характеру.

Наказом начальника Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Хмельницькій області №97-ос від 04.12.2015 року позивач прийнятий на військову службу за контрактом строком на один рік з 01.01.2016 року.

Тому, керуючись положеннями пункту 2 частини 9 статті 23 Закону N 2232-XII у зв`язку з настанням особливого періоду відповідач правомірно видав наказ від 26.10.2016 року №95-ос, яким позивачу продовжив дію контракту з 01.01.2017 року (понад терміни, визначені чинним контрактом) до оголошення демобілізації.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з положеннями частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі судового розгляду відповідачем доведена правомірність наказу від 26.10.2016 року №95-ос в частині продовження дії контракту позивачу до оголошення демобілізації, тому, позовні вимоги про його скасування не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись Конституцією України, законами України «Про оборону», "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і «Про військовий обов`язок та військову службу», статтями 11, 71, 72, 94, 158-163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України Хмельницької області про визнання протиправним та скасування наказу від 26.10.2016 року №95-ос в частині продовження дії контракту відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26 грудня 2016 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук