Справа № 335/13146/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В.,при секретарі Кудряшовій Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, третя особа Головне управління Національної поліції в Запорізькій області,

В С Т А Н О В И В:

01.12.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, третя особа Головне управління Національної поліції в Запорізькій області.

Зазначав, що з 01 липня 2016 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Запорізькій області та отримує пенсію по вислузі років відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (із змінами та доповненнями). У вересні 2016 року Позивачу стало відомо, що під час нарахування основного розміру належної йому пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області не вірно визначено розмір відсотків грошового забезпечення, з яких має бути нарахована пенсія. Так, з автоматизованої системи розрахунку пенсії вбачається, що основний розмір пенсії ОСОБА_1 складає 56 % грошового забезпечення за наявності 22 років вислуги. В той же час, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ особам офіцерського, складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12) : за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пункту 2,3 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» -55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Враховуючи, що з органів поліції позивача звільнено за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (Наказ № 231 о/с від 30.06.2016 року) основний розмір пенсії ОСОБА_1 повинен складати не 56 %, а 61 %. що передбачено

ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». З метою врегулювання даного спірного питання, 21 вересня 2016 року він звернувся з листом до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про здійснення перерахунку пенсії .

У своїй відповіді за вих. № 848/4-9 від 05 жовтня 2016 року Відповідач зазначав, що здійснив нарахування пенсії відповідно до вимог п. « а» ст. 13 Закону № 2262-ХІІ та п.2 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію», а від так жодних порушень в його діях не має.

Позивач просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області з 01 липня 2016 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 61 % відповідних сум грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія.

Учасники процесу до судового засідання не з'явилися, однак через канцелярію суду подали заяву про розгляд позову в порядку письмового провадження. Третя особа у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, заперечень не надано.

Відповідач позов не визнав, про що направив на адресу суду письмові заперечення, в яких із посиланням на норми чинного законодавства вказав, що пенсія позивачу призначена та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства, з огляду на що підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні. В наданих суду запереченнях відповідач зазначає, що при призначенні пенсії за вислугу років поліцейським в розмірі 55 відсотків за 20 років вислуги - військово-лікарські документи мають містити в собі інформацію про непридатність позивача до служби в поліції, як це передбачено п. 2 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Вважає, що, оскільки у свідоцтві позивача про хворобу не міститься відповідної інформації - то законних підстав для перерахунку немає. Просив відмовити в задоволені позову.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 01.07.2016 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідачем за вих. № 848/4-9 від 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до п «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 61 % відповідних сум грошового забезпечення; у зв'язку тим, що військово -лікарські документи не містять інформації про придатність до служби в поліції, як це передбачено пунктом статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

З наказу Головного Управління Національної поліції в Запорізької області від 30.06.2016 року про звільнення № 231 о/с слідує, що ОСОБА_1 проходив службу в ОВС України, має вислугу 22 роки 08 місяців 13 днів. ОСОБА_1 звільнений за ст. 77 ч.1 п.2 (через хворобу) Закону України «Про національну поліцію» з 30 червня 2016 року (а.с.7).

В свідоцтві про хворобу № 163/с від 16.06.2016 року, виданого військо -лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України в Запорізькій області» (форма свідоцтва затверджена Наказом МВС України № 85 від 06.02.2001 року) зазначено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.(а.с.10)

З розрахунку пенсії по вислузі років ОСОБА_1 зробленого головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області вбачається, що пенсія ОСОБА_1 призначена з 01.07.2016 року у розмірі 56 % грошового забезпечення (вислуга років 22).

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної, зокрема, у його рішеннях від 6 липня 1999 року № 8 рп-99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8рп/2005 у справі № 1-21/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання суддів, працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Законом України від 09.04.1992 року № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за вказаним Законом за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту а) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Отже, ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, (надалі - Порядок № 85) військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 85, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Згідно з п. 1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

За результатами проходження позивачем медичного огляду, військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України у Запорізькій області» було видано свідоцтво про хворобу № 163/с від 16.06.2016 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час.

Згідно зазначеного свідоцтва про хворобу військово-лікарською комісії також вбачається, що наявні у позивача захворювання, пов"язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи.

Форма свідоцтва про хворобу (Додаток №12), передбачена Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженим наказом МВС України від 06.02.2001 N 85 і містить графу п. 13 «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби».

Зміни до вказаного наказу у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліції» не вносилися.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши свідоцтво про хворобу ОСОБА_1 на відповідність його вимогам Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, суд дійшов висновку про те, що воно є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, що стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), форма вказаного свідоцтва затверджена Наказом МВС України від 06.02.2001 N 85, до якого не вносилися зміни, на ОСОБА_1 поширюються норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому право позивача на пенсійне забезпечення не може бути порушено державою внаслідок невнесення змін до підзаконних нормативних актів, а тому останній має право на перерахунок пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Частиною другою ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Правомірність свого рішення відповідачем в рамках даної справи не доведена, заперечення представника відповідача суд до уваги не приймає за їх необґрунтованістю.

Суд вважає, що для повного захисту порушених прав позивача, з урахуванням вищенаведеного, слід задовольнити позов шляхом визнання дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок і виплату з 01.07.2016 року ОСОБА_1 пенсії у розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія.

Відповідно до ст.94 КАС України суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Частина 1 ст.94 КАС України передбачає, що в разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

На підставі ст. 77 ч.1 п.2 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ( в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), ст. 22, 58 Конституції України, ст. 71, 94, 99, 158 - 163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, третя особа Головне управління Національної поліції у Запорізькій області, задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (, юридична адреса: 69057 м. Запоріжжя пр. Соборний, б. 158Б ) з 01 липня 2016 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, номер за ДРФО: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 61 % відповідних сум грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія з урахуванням фактично виплачених сум..

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: Ю.В.Апаллонова