Справа № 22-а-438/11
Суддя: Бондаренко Т. З.
Дата ухвалення: 2010-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-438/11 19.01.2010
Справа № 22а-438/11 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: 70 Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
ПОСТАНОВА іменем України

19 січня 2011 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: "*

головуючого Галущенка О.І., судців: Шолох З.Л., Кутової Т.З., при секретарі: Голубкіній О.О.

розглянула у віцкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі -

УПФ)

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2010 р. за позовом ОСОБА_3 до УПФ про захист соціальних прав,

встановила:

У вересні 2010 р. ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до УПФ, в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування їй як особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 р.), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 2006 р. по квітень 2010 р. та зобов'язати УПФ здійснити перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2010р. позов задоволено частково. Визнано дії УПФ неправомірними та зобов'язано УПФ здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за періоди з 01 січня по 31 грудня 2006р., з 9 липня до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня по 31 грудня 2008 р. з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі Закону України від 02 груцня 2010 року «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус судців» щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами», який набрав чинності з 30 грудня 2010 року, апеляційні скарги на рішення місцевих судів по справа^ щодо соціальних виплат, розглянутих в порядку цивільного судочинства, розглядаються апеляційними судами в порядку адміністративного суцочинства.

Перевіривши законність рішення в межах цовоців апеляційної скарги, колегія судців ційшла висновку, що скарга піцлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Оцнак, згіцно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України віц 19 січня 2006 р. «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» виключено пункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що пільги цітям війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р., запроваджуються у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку,

визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ра України з питань бюджету. „

Між тим, Кабінетом Міністрів України протягом 2006 р. не приймав рішення виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюдже] України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 безпосередньо у 2006 р. запроваджено не було.

Тому вимоги позову про перерахування підвищення до пенсії у розмірі 30°/ мінімальної пенсії за віком в 2006 р. задоволенню не підлягають.

В свою чергу, пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Пр Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. № 6-рп/200| (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 ст. 71 Закону України від 19 грудн 2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 р. дію ст. Закону від 18 листопада 2004 р. із урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Однак, підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 ] «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деякю законодавчих актів України» норми ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. щодо розмірі» підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Тоді як, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. № 10- рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни, внесені підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 р. «Про' Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухваленню * Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тому УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахування (за той період, коли дія цієї норми не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень цього Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Таким чином, в межах позовних вимог право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р., мають діти війни з 9 липня до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р.

При цьому слід зазначити, що з 22 травня 2008 р. особи, що мають статус «діти війни» повинні отримувати спірне підвищення до пенсії саме в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, між тим позивачка отримувала таке підвищення в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (далі - Постанова КМУ № 530).

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними нормативними - актами при вирішенні позовних вимог застосуванню підлягає розмір спірного підвищення до пенсії, встановлений саме Законом від 18 листопада 2004 р., а не визначений відповідачем розмір допомоги на підставі постанови КМУ № 530.

Крім того, пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і тому, враховуючи ч. З ст. 22 Конституції України, звуження підзаконним актом змісту та > обсягну права, наданого Законом від 18 листопада 2004 р., є безпідставним.

Законом України "Про державний бюджет України на 2009 рік" будь-яких обмежень дій ст.6 Закону від 18 листопада 2004 року не передбачено.

За такого, дійшовши обґрунтованого висновку про протиправні дії відповідача щодо відмови здійснення перерахунку пенсії за 2007 -2010 рік та зобов'язавши здійснити такий перерахунок, суд першої інстанції помилково поклав на відповідача обов'язок щодо перерахунку пенсії за 2006 рік.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність^ бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору і не можуть бути підставою відмови у даному позові. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на не визначення законодавчо розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись спірне підвищення до пенсії, то розрахунок необхідно проводити, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

Разом з тим, рішення суду про покладення обов'язку на УПФ щодо нарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії з обмеженням нарахування та виплати по 31 грудня 2008 р. та посилання на передчасність вимог щодо здійснення перерахунку за 2010 р. є помилковим, оскільки Законом від 18 листопада 2004 року, не передбачено обмеження строку підвищення пенсії.

Враховуючи викладене, відповідно до України рішення суду підлягає зміні з викладенням резолютивної частини в іншій редакції.

Керуючись ст.ст. 201, 207 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2010 р. змінити, виклавши її резолютивну частину в такій редакції:

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за розміром, встановленим ч. 1 ст. 28 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: