Справа № 335/13582/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

(в порядку скороченого провадження)
04 січня 2017 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справуза адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Вознесенському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,
13.12.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Вознесенському районі про визнання дій дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-1549зп від 02.11.2016 року в розмірі 90 % від розміру місячної заробітної плати позивача з 1 січня 2016 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20.11 2008 р. позивач перебуває на обліку в УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя і отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Зазначив, що 11.11. 2016 року звернуся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але з урахуванням розміру заробітної плати визначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-1549зп від 02.11.2016 року. Проте, відповідачем незаконно було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, що грубо порушує його права і законні інтереси.
До суду надійшли письмові заперечення від відповідача відповідно до яких позов не визнають, оскільки збільшення розміру заробітної плати діючого працівника не є підставою для здійснення перерахунку пенсії. Просив відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою суду від 14.12.2016 року відкрито скорочене провадження по справі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи та заперечення відповідача, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.
Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена в повній мірі правомірність їх дій з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.11.2008 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Вознесенському (Орджонікідзевському) районі та отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, яка обчислена в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати.
Згідно ст. 50-1 Закону України " Про прокуратуру»у вказаній редакції, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів " від 09.12.2015 №1013, внесено зміни до раніше прийнятих урядом нормативно-правових актів та з 01 грудня 2015 року підвищено посадові оклади працівників органів прокуратури, що згідно зі ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ є підставою для перерахунку пенсії за вислугу років.
З огляду на це, 11.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Вознесенському районі із заявою про проведення з 1 січня 2016 року перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% місячного заробітку, долучивши довідку Генеальної прокуратури № 18-1549зп від 02.11.2016 року.
Листом відповідача від 17.11.2016 року у проведенні перерахунку пенсії відмовлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено приписами ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру».
Згідно з ч. 1-3 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією, або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією, незалежно від наявності перерв протягом всього періоду на даній роботі.
Відповідно до ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно з ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
В подальшому до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились певні зміни. Так, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-УІ від 08.07.2011 до вказаної статті внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.
Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13, 18 ст. 50-1 Закону №1789, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону №3668-УІ змін не зазнали.
Отже, внесені зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.
Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Позивачу пенсія була призначена у листопаді 2008 р., тобто до набрання чинності вказаним законом.
З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.
При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.
Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить з того, що згідно ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
За наведених обставин, суд вважає, що позивач має право на перерахунок призначеної пенсії, у відповідності до ч.18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ.
Враховуючи те, що зміни до законодавства щодо обмеження пенсійних виплат працюючим працівникам органів прокуратури України, які внесено відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015, стосуються пенсій, які нараховані, обчислені та підлягають виплаті відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, а позивачу призначено пенсію відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» , вимоги якої не передбачають обмежень при обчисленні та виплаті пенсій, то суд дійшов висновку про нарахування та виплату пенсії без обмеження її розміру.
Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.
Наведене відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України по правах № 21» 348а13, № 21-445а13, які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.
У справах № 21-348а13 та № 21-445а13 Верховний Суд України, з метою усунення неоднакового застосування статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року зазначив, що умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Відповідно до ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Враховуючи зазначене вище, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії позивачу.
Відповідно до ст. 50-1 Закону 1789-ХІІ, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.
Ці зміни містять аналогічні за своїм змістом та сутністю положення, які вже були визнані неконституційними, щодо обмеження граничного розміру пенсії (рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, від 09.07.2007 року № 6- рп/2007, від 22.05.2008 року № 10-рп/2008). При цьому, вказаними змінами законодавець ще більше звузив соціальні гарантії прокурорів, хоча однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (частина 2 статті 22 Конституції України) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (частина 3 статті 22 Конституції України).
ОСОБА_1пенсія призначена до набрання чинності Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIIIта «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, які обмежують граничний розмір пенсії.
Відтак, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання провести перерахунок пенсії суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Перерахунок пенсії відповідач зобов'язаний провести на підставі документів пенсійної справи та додатково поданої довідки Генеральної прокуратури України № 18-1549зп від 02.11.2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90% середнього заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача шляхом визнання дій відповідача щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплаті пенсій неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, що відповідає вимогам частини 2 статті 11 КАС України.
Аналізуючи сукупність усіх наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно з приписами ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників; перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії; якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців; перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Поряд із цим, з аналізу положень частин 4 та 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підставою для перерахунку пенсії позивачу, є подання до органу Пенсійного фонду України відповідної заяви з усіма необхідними документами. Виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане із фактом звернення особи за таким перерахунком.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок його пенсії 11.11.2016 року.
Отже, відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію, згідно з довідкою Генеральної прокуратури від 02.11.2016 про заробітну плату, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01 грудня 2016 року без обмежень граничного розміру пенсії.
Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.
Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 94, 159-163, 183-2, 186 КАС України, -
П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Вознесенському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.
Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-1549зп вих. від 02.11.2016 року- неправомірними.
Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м. Запоріжжя здійснити з 01 грудня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), у розмірі 90 % від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Генеральної прокуратури України № 18-1549зп від 02.11.2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії.
В решті частині вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: Ю.В.Апаллонова