Справа № 704/1156/16-а
Суддя: Калієвський І. Д.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №704/1156/16-а
Провадження №2-а/701/18/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2017 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - І.Д. Калієвського

за участю секретаря - Н.В.Філіпчак

розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Маньківського районного суду Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області про визнання дій протиправними та відновлення нарахування та виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та відновлення нарахування та виплати пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 19 вересня 2013 року відповідно до Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу було призначено пенсію за віком. З часу призначення пенсії по теперішній час позивач працює у Тальнівському районному суді Черкаської області на посаді голови суду. Відповідно до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-УІІІ, в зв'язку з тим, що позивач продовжує працювати на посаді, яка дає право на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області, починаючи з 1 квітня 2015 року, призупинив нарахування та виплату призначеної позивачу пенсії. Порядок виплати пенсії, призначеної згідно Закону України «Про державну службу» регулюється відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ. Підпунктом 2 п. 12 Закону № 213-УІІІ до вказаної статті було внесено зміни наступного змісту: «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам ... які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України ... «Про державну службу» пенсії, призначені відповідно до цього закону не виплачуються». Разом з тим, пунктом 5 розділу III Перехідних положень Закону № 213-УІІІ було передбачено, що «у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу». Зазначений у нормі закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, тому з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення. Таким чином, дана правова норма чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу» та інших спеціальних законів. 1 червня 2015 року відповідно до п.5 розділу III перехідних положень Закону 213-УІІІ в позивача знову виникло право на отримання пенсії. Незважаючи на це, відповідач - управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області нарахування та виплату пенсії не відновив. На позивача думку, такі дії відповідача є протиправними. Тобто, з 1 червня 2015 року будь-які законодавчі обмеження, за період з 1.06.2015 по 31.12.2015 р.р., та продовжений термін Законом України № 911 від 24.12.2015, щодо невиплати позивачу пенсії відсутні. Відповідач вказані вимоги закону не врахував, і на позивача звернення виплату її пенсії не відновив. Позивач офіційно звернувся до відповідача з заявою-запитом від 09.08.2016 року про відновлення позивачу виплат. Відповідачем на дану заяву було надано роз'яснення листом від 11.08.2016 № 9/м-10, що підстав для відновлення виплати пенсії у період з 01.06.2015 немає. Згідно ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування»: «спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку». Оскільки, з діями відповідача позивач не погоджується з уже наведених вище підстав, позивач змушений звернутися до суду для захисту свого права на отримання пенсії, тому вона вимушена звернутися за захистом до суду з даним позовом.

Представником відповідача 23.11.2016 року надіслані заперечення проти позову, згідно яких зазначено, що з позовними вимогами позивача відповідач не згоден та заперечує на задоволення його вимог.

Справа розглянута судом відповідно до положень ст. 183-2 КАС України в порядку скороченого провадження, без виклику сторін і проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову. При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом встановлено, що 19.09.2013 відповідно до Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу було призначено пенсію за віком. Судом встановлено, часу призначення пенсії по теперішній час позивач працює у Тальнівському районному суді Черкаської області на посаді голови суду. Відповідно до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, в зв'язку з тим, що позивач продовжує працювати на посаді, яка дає право на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області, починаючи з 01.04.2015, призупинив нарахування та виплату призначеної позивачу пенсії. Порядок виплати пенсії, призначеної згідно Закону України «Про державну службу» регулюється відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. Підпунктом 2 п. 12 Закону № 213-УІІІ до вказаної статті було внесено зміни , згідно яких вбачається, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31.12.2015 особам... які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України... «Про державну службу» пенсії, призначені відповідно до цього закону не виплачуються». Згідно з пунктом 5 розділу III Перехідних положень Закону № 213-УІІІ передбачено, що «у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу». Зазначений у нормі закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 прийнятий не був, тому позивач вважає, що з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення, тобто з 01.06.2015 відповідно до п.5 розділу III перехідних положень Закону 213-VІІІ в позивача на його думку знову виникло право на отримання пенсії. Відповідач - управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області нарахування та виплату пенсії позивачу не відновило. Судом встановлено, що позивач офіційно звернувся до відповідача з заявою-запитом від 09.08.2016 (а.с.7) про відновлення позивачу виплат. Відповідачем на дану заяву було надано роз'яснення листом від 11.08.2016 № 9/м-10, що підстав для відновлення виплати пенсії у період з 01.06.2015 немає (а.с.8), оскільки норма Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ щодо тимчасового зупинення не скасована і одночасно позивача повідомлено, що Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII передбачено, що особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Суд погоджується з позицією позивача і зазначає, що абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", «;Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу","Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів","Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України","Про судову експертизу", "Про Національний банк України", ";Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Оскільки зазначений у пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, з вказаної дати втратили чинність, у тому числі, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 ст. 54 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відсутні, тому з 1 червня 2015 року законодавчі підстави для невиплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

За змістом ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Оскільки пенсія є періодичною виплатою, яка виплачується щомісяця, то про порушення свого права позивач мав дізнатись, не отримуючи пенсію, однак у визначений процесуальним законом строк до суду не звернувся. Частиною 1 ст. 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Суд зазначає, що клопотання позивача про поновлення пропущеного строку в матеріалах позовної заяви відсутнє та до матеріалів справи не додано. Згідно з ч. 2 ст. 100 КАС позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи, що позовну заяву направлено до суду лише 08.09.2016, позов підлягає залишенню без розгляду в частині позовних вимог за період з 01.06.2015 по 08.03.2016.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності відповідача у нездійсненні позивачу поновлення виплати пенсії, починаючи з 01 червня 2015 року. Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Надані докази, які є у справі, були оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обгрунтованими.

Суд не приймає до уваги рішення судів різних рівнів наданих сторонами в ході розгляду справи як судову практику чи доказ на підтвердження правомірності тих чи інших дій, окрім рішень Конституційного Суду України та рішень що місять правову позицію згідно чинного законодавства, оскільки згідно ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання, а також згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 244-2, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 1 червня 2015 року - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної за віком, відповідно до Закону України "Державну службу" починаючи з 9 березня 2016 року.

Позовні вимоги за період з 01.06.2015 по 08.03.2016 - залишити без розгляду.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її отримання сторонами, однак в силу ст. 256 КАС України підлягає до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Суддя І.Д.Калієвський