Справа № 802/1594/16-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 грудня 2016 р. Справа № 802/1594/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Данильченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про: визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо несвоєчасного виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі № 25663/02 від 17.07.2014 року, в якому ОСОБА_1 є одним із заявників. У зв'язку з чим, позивач просить суд зобов'язати Департамент ДВС Мін'юсту України усунути порушення його прав, шляхом перерахування пені в сумі 73 347,28 грн. за прострочення виконання рішення Європейського суду з прав людини, а також стягнути з відповідача 10 000 грн. справедливої сатисфакції у відшкодування моральної шкоди і понесених витрат, пов'язаних з лікуванням внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів.

В судовому засіданні позивачем надано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої він просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року у справі № 25663/02 в частині перерахування пені в сумі 302 066,07 грн. за затримку платежів при виконанні рішення ЄСПЛ, стягнути з відповідача 10 000 грн. справедливої сатисфакції у відшкодування моральної шкоди і понесених витрат, пов'язаних з лікуванням, як наслідком неправомірної бездіяльності відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на обґрунтування письмових заперечень. Окремо зазначив, що рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року у справі № 25663/02 відповідачем виконано в повному обсязі, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрутованими.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до п. 5 рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року у справі № 25663/02 у справі "ОСОБА_1 та інші проти України", де ОСОБА_1 є одним із заявників, постановлено, що:

а) упродовж трьох місяців держава Україна має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню та сплатити 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у додатку, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат та інших з урахуванням будь-яких податків, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу;

б) із закінченням зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на цю суму нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Згідно з Додатком до вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_1 підлягають виконанню:

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006 р.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Медведєва О.В. від 13.08.2014 р. відкрито виконавче провадження ВП № 44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" та зобов'язано боржника добровільно виконати таке рішення у строк, встановлений Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

В свою чергу, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. у справі №802/82/16-а, що набрала законної сили, встановлено, що Департаментом ДВС виконано рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 р. у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" в частині, яка стосується виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006 р., рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 р. та рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 р. Крім того, судом в даній постанові також зазначено, що заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006 р. у справі № 2-4319/06, яким стягнуто з ДАК "Укрресурси" на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за сумісництво посад за період з 01.03.2002 р. по 01.01.2003 р. з врахуванням компенсацій при інфляції за затримку розрахунку на суму 7564,50 грн. та зобов'язано відповідача звільнити ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера заводу "Модуль" з 01.12.2006 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з проведенням повного розрахунку по дату звільнення, було скасоване рішенням апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2007 р., залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 24.06.2008 р. А відтак, вказане судове рішення не підлягає виконанню.

Окремо рішенням адміністративного суду встановлено, що сума заборгованості, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 згідно з рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р. та на виконання РЄСПЛ, є визначеною (станом на жовтень 2015 року) і становить 1900147,03 грн. При цьому, беручи до уваги факт виплати ОСОБА_1 коштів на загальну суму 711 209,73 грн., які входять в суму повного розрахунку при звільненні з ДАК "Укрресурси" станом на жовтень 2015 року, тобто в суму 1 900 147,03 грн., останньому необхідно виплатити заборгованість в сумі 1 188 937, 30 грн.

Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України було підготовлено та направлено до Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) платіжне доручення № 7141 від 02.10.2014 року на суму 32603,10 грн. (гривневий еквівалент 2000 євро згідно курсу Національного банку України) для перерахування коштів справедливої сатисфакції на особовий рахунок ОСОБА_1 Згідно виписки Казначейства списання коштів з рахунку Міністерства юстиції України на особовий рахунок ОСОБА_1 проведено 24.10.2014 року.

Департаментом ДВС Мін'юсту України 15.08.2016 року сформовано вимогу державного виконавця № 65/23, якою розраховано пеню, у зв'язку з несвоєчасною сплатою державою-відповідачем належної суми (справедливої сатисфакції) заявникові в розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку (0,25%) плюс три відсотки з моменту закінчення трьохмісячного строку і до моменту повного розрахунку. Справа "ОСОБА_1 та інші проти України". Рішення Європейського суду з прав людини № 25663/02 від 17.07.2014 року. Рішення набрало законної сили 17.07.2014 року, кінцева дата виконання рішення - 17.10.2014 року, рішення № 25663/02 в частині виплати справедливої сатисфакції виконано 24.10.2014 року в сумі 32603,10 грн. (еквівалент 2000 євро). Кількість днів затримки платежу - 7 днів. Сума пені - 32603,10:365х3,25%х7=20,37 грн. Загальна сума пені, що підлягає сплаті - 20,37 грн.

Вказаною вимогою Департамент ДВС вимагав від Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України в десятиденний строк провести дії, спрямовані на виконання рішення № 25663/02 від 17.07.2014 року Європейським судом з прав людини у справі "ОСОБА_1 та інші проти України", сплатити на користь ОСОБА_1 вищевказану заборгованість (пеню) за несвоєчасне виконання рішення суду.

Згідно платіжного доручення Міністерства юстиції України № 3225 від 22.08.2016 року ОСОБА_1 виплачена пеня в сумі 20,37 грн. та зарахована на його особистий рахунок 25.08.2016 року.

Відповідно до вимоги державного виконавця № 65/23 від 01.08.2016 року Департаментом фінансового забезпечення Мін'юсту було підготовлено та направлено до Казначейства платіжне доручення від 03.08.2016 року № 2994 на суму 1188937,30 грн. для перерахування заборгованості за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року на особовий рахунок ОСОБА_1 Згідно виписки Казначейства списання коштів з рахунку Мін'юсту на особовий рахунок позивача проведено 04.08.2016 року.

Згідно вимоги державного виконавця від 03.10.2014 року № 1481 /16 Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України було підготовлено та направлено до Казначейства платіжне доручення від 08.10.2014 року № 7330 на суму 12387,28 грн. для перерахування заборгованості за рішеннями національного суду на особовий рахунок ОСОБА_1 Згідно виписки Казначейства списання коштів з рахунку Мін'юсту на особовий рахунок ОСОБА_1 проведено 28.10.2014 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що закінченням тримісячного терміну виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року є 17.10.2014 року, а кінцевою датою виконання є 04.08.2016 року, у зв'язку з цим просить суд зобов'язати відповідача сплатити на його користь 302 066,07 грн. пені за період прострочки виконання РЄСПЛ.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Рішення - а) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 995_004 ); б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України; в) рішення Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання у справі проти України; г) рішення Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України.

Згідно ст. 3 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Згідно з ч. 1-3 ст. 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

В свою чергу відповідно до ч. 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження" (606-14), іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV).

В розумінні ч. 1 ст. 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 606-XIV, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" .

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених законом, про що зазначено в частині першій статті 17 Закону N 606-XIV.

Рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", згідно п. 9 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV, підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до п. 1.1 Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1134/к від 16.04.2015 р., Департамент державної виконавчої служби є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України, який організовує, забезпечує та контролює примусове виконання рішень у випадках, передбачених законом; здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державним виконавцем; організовує та контролює роботу державних виконавців, вживає заходів щодо її поліпшення, здійснює керівництво та проводить перевірку діяльності структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечують здійснення повноваження у сфері організації примусового виконання рішення (п. 3.1, 3.4, 3.10 Положення).

Таким чином, Департамент державної виконавчої служби є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України, до компетенції якого входить забезпечення примусового виконання рішень.

Матеріали справи свідчать, що рішенням ЄСПЛ від 17.07.2014 року у справі № 25663/02 державу-відповідача протягом трьох місяців зобов'язано виплатити, зокрема ОСОБА_1 2000 євро в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат та інших з урахуванням будь-яких податків, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. У разі невиплати сказаної суми протягом тримісячного строку, і до остаточного розрахунку на цю суму нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти. Тобто, вказаним рішенням державу-відповідача зобов'язано виплатити ОСОБА_1 2000 євро компенсації моральної та матеріальної шкоди та сплатити пеню, у разі несвоєчасної виплати вказаної суми.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Медведєва О.В. від 13.08.2014 р. відкрито виконавче провадження ВП № 44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_1 та інші проти України".

Згідно платіжного доручення № 7141 від 02.10.2014 року кошти в сумі 32603,10 грн., що еквівалентно 2000 євро справедливої сатисфакції (відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат та інших з урахуванням будь-яких податків) згідно рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року у справі № 25663/02 сплачено ОСОБА_1 в повному обсязі, а 24.10.2014 року вказані кошти зараховані на особовий рахунок позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 ).

Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

У зв'язку із затримкою виплати вказаних коштів, державним виконавцем сформовано вимогу про сплату пені та розраховано її суму, яка підлягає сплаті на користь позивача, з урахуванням вимог п. "б" рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року у справі № 25663/02, а саме: рішення набрало законної сили 17.07.2014 року, кінцева дата виконання рішення - 17.10.2014 року, рішення № 25663/02 в частині виплати справедливої сатисфакції виконано 24.10.2014 року в сумі 32603,10 грн. (еквівалент 2000 євро). Кількість днів затримки платежу - 7 днів. Сума пені - 32603,10:365х3,25%х7=20,37 грн. Загальна сума пені, що підлягає сплаті - 20,37 грн. Вказані кошти також виплачені позивачу, що підтверджується платіжним дорученням Мін'юсту № 3225 від 22.08.2016 року та зараховані на особистий рахунок позивача.

Таким чином, відповідачем виконано рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року, шляхом виплати позивачу справедливої сатисфакції в розмірі 2000 євро та пені в сумі 20,37 грн., нарахованої за прострочку виконання вказаного рішення, у відповідності до п. 5 рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року у справі № 25663/02.

При цьому суд не бере до уваги доводи позивача про необхідність та можливість нарахування пені на інші суми, що стосуються вимоги Європейського суду з прав людини щодо зобов'язання України виконати рішення національних судів, оскільки пеня згідно з пп. б) п. 5 рішення Європейського суду з прав людини щодо ОСОБА_1 стосується конкретно визначеної суми справедливої сатисфакції в розмірі 2000 євро та не може нараховуватися на невизначені вказаним судовим рішенням суми.

Враховуючи вказані висновки, не підлягають задоволенню вимоги про понесення моральної та матеріальної шкоди, за відсутності та недоведеності таких.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович