Справа № 826/10919/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Обставини справи:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що самостійно виправило виявлені помилки шляхом подання уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за III квартал 2015 року, що призвело до виправлення даних, вказаних в рядках 13 ЗП, 14 декларації, а тому відсутні підстави для донарахування грошових зобов'язань.

Крім того, Приватне підприємство «Парадігм Консалтінг група» вказує, що Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві було порушено п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України в частині строків проведення камеральної перевірки.

В той же час, на думку позивача, відповідач при прийнятті податкового повідомлення – рішення від 14.06.2016 №004497 порушив порядок надіслання контролюючим органом податкових повідомлень – рішень платникам податків.

Разом з цим, в судовому засіданні 18.10.2016 Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві проти позовних вимог, з урахуванням заяви Приватного підприємства «Парадігм Консалтінг група» про зміну предмету позову заперечила.

Суд керуючись ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку за звітний податковий період за III квартали 2015 року податкової декларації з податку на прибуток підприємства Приватного підприємства «Парадігм Консалтінг група», за наслідком якої складено акт перевірки дотримання податкової звітності з податку на прибуток від 21.01.2016 №7/26-54-11-02-08 (далі – акт перевірки).

Враховуючи вказані обставини, Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві дійшла висновку, що позивачем безпідставно завищено переплату у сумі 3 759, 00 грн., що має своїм наслідком заниження грошового зобов'язання з податку на прибуток на 3 759, 00 грн.

Надалі, Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято нове податкове повідомлення – рішення від 14.06.2016 №004497, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 3 759, 00 грн.

Приватне підприємство «Парадігм Консалтінг група» категорично не погоджується зі спірним рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту свої порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному дослідженні доказів дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову мотивуючи це наступним.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій) (пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

В силу приписів п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Згідно п. 200.10 ст. 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

В той же час, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (п. 76.2 ст. 76 ПК України).

Відповідно до п. 2.5.1 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 № 165 (далі - Методичні рекомендації), Акт про результати камеральної перевірки складається у вигляді відповідного зразка, який наведено у додатку №2 і складається у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

Аналіз вищевикладеного дає суду підстави дійти висновку, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податковій декларації (розрахунках).

При цьому, камеральна перевірка даних, заявлених у податковій звітності, повинна бути проведена протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання такої звітності.

Тобто, законодавцем чітко визначено предмет камеральної перевірки та строки проведення останньої.

Як вбачається з акту перевірки, Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на прибуток за III квартали 2015 року.

При цьому, в акті перевірки зазначено, що остання проводилася 22.01.2016.

Підпунктом 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду (п. 49.19 ст. 49 ПК України).

Аналіз вищевикладеного дає суду підстави дійти висновку, що відповідач не реалізував свої повноваження щодо проведення контрольного заходу в межах строку, визначеного податковим законодавства, оскільки фактично камеральну перевірку податкової звітності Приватного підприємства «Парадігм Консалтінг група» з податку на прибуток за III квартал 2015 року проведено 22.01.2016, тобто з пропуском 30 – денного строку, що настає за граничним терміном отримання останньої, а тому, на думку суду, податковий орган перевищив свої повноваження в частині проведення такої перевірки.

В той же час, як вже було зазначено вище відповідач встановив заниження грошового зобов'язання з податку на прибуток на 3 759, 00 грн.

Відповідно до квитанції №2 вказана вище податкова декларація прийнята відповідачем.

Пунктом 50.1 ст. 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом (п. 50.2 ст. 50 ПК України).

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти висновку про наявність у платника податків права у разі виявлення помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, вказане право обмежене під час проведення документальних планових та позапланових перевірок.

Суд зазначає, що відповідачем проводилася саме камеральна перевірка, що в свою чергу свідчить про відсутність обмеження права позивача на подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку, помилки в якій виявлено останнім.

За таких обставин, суд погоджується з доводами платника податків про самостійне виправлення помилки шляхом подання уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за III квартал 2015 року, що призвело до виправлення даних, вказаних в рядках 13 ЗП, 14 декларації, з огляду на що, на думку суду, відсутні підстави для нарахування грошових зобов'язань.

Поряд з цим, слід звернути увагу, що відповідач заперечуючи проти позову вказував, що уточнююча декларація не визнана податковим органом як податкова звітність.

Так, ст. 48 ПК України передбачено порядок складання податкової звітності.

Зокрема, відповідно до п. 48.7 ст. 48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (п. 49.8 ст. 49 ПК України).

Водночас, пп. 49.11.1, 49.11.2 п. 49.11 ст. 49 ПК України визначено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Наказом Державної податкової служби України від 14.06.2012 №516 затверджено «Методичні рекомендації щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України» (далі – Методичні рекомендації).

Згідно пп. 4.14.3 Методичних рекомендацій, інспектори, що здійснюють приймання податкової звітності, попереджають платника податків про виявлені недоліки і право невизнання органом ДПС такої податкової звітності відповідно до норм чинного податкового законодавства (за кодами причин, закріпленими за підрозділами приймання та обробки податкової звітності, додаток 6 до Методичних рекомендацій).

Аналіз наведених вище правових норм Податкового кодексу України, з урахуванням Методичних рекомендацій дає суду підстави дійти висновку, що у разі виявлення недоліків у податковій звітності платника податків, останньому повинно бути направлено письмове повідомлення про невизнання звітності як податкової декларації із зазначенням підстав неприйняття звітності відповідно до Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту невизнання поданої 25.01.2016 Приватним підприємством «Парадігм Консалтінг група» уточнюючої декларації, а тому суд вважає необґрунтованими доводи відповідача в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про безпідставність збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 3 759, 00 грн. та наявність підстав для скасування податкового повідомлення – рішення від 14.06.2016 №004497.

При цьому, суд оцінюючи вказане вище рішення вважає за необхідне зазначити, що доводи позивача про порушення податковим органом порядку складання та направлення останнього по суті не є підставою для його скасування, а може свідчити лише про процедурні порушення, а тому суд не оцінює останні по суті.

Підпунктом 60.1.2, п. 60.1 ст. 60 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги (п. 60.3 ст. 60 ПК України).

Отже, за підсумком наведеного суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову частково шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення №004497 від 14.06.2016.

Керуючись ст. ст. 69-71,160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства «Парадігм Консалтінг група» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення від 14.06.2016 №№004497, прийняте Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В. І. Келеберда