Справа № 203/4795/13-а
Суддя: Католікян М. О.
Дата ухвалення: 2013-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4795/13-а
Провадження № 2-а/0203/217/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2013 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Довбиш С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ДПС взводу супроводження РДПС ДАІ ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання нечинною та скасування постанови,

у с т а н о в и в:

20 липня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до старшого інспектора ДПС взводу супроводження РДПС ДАІ ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання нечинною та скасування постанови. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.07.2013 р. він був притягнутий відповідачем до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 300,00 грн. Стягнення передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та повязано з порушенням швидкісного режиму. Насправді 16.07.2013 р. позивач правил дорожнього руху не порушував, оскільки рухався з дозволеною швидкістю. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання нечинною та скасування ухваленої відносно нього постанови (а.с.а.с. 1 4, 10).

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов.

Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.07.2013 р. відповідачем було ухвалено постанову серії АА2 № 183301, відповідно до якої позивач 16.07.2013 р., о 1658 год., керуючи автомобілем марки Mazda, реєстраційний номер 623-80 АН, у населеному пункті рухався зі швидкістю 104 км/год., вчинивши правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. Швидкість вимірювалася приладом Візир, який є спеціальним технічним засобом, що має функцію фотозйомки (а.с. 9).

При цьому відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 937559 від 16.07.2013 р., у якому позивач виклав свої пояснення, згідно з якими рухався з дозволеною швидкістю (а.с. 8).

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У судовому засіданні було встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення не було додано відповідні фотоматеріали.

Ураховуючи відсутність фотоматеріалів суд не має можливості встановити, чи дійсно автомобіль позивача було зафіксовано 16.07.2013 р. тощо.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постанову було ухвалено за результатами застосування фіксації порушень правил дорожнього руху засобами фото фіксації, що працюють в автоматичному режимі, у відповідності зі статтею 141 КУпАП.

Між тим, даних про те, що фіксацію здійснено приладом, який працював в автоматичному режимі, в протоколі не зазначено.

Прилад, яким проводиться нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень правил дорожнього руху, не є автоматичним засобом фото- та відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника державної автомобільної інспекції, керується безпосередньо або через комп'ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, або об'єкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо). Між тим, стаття 141 КУпАП передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобами фото- або відеозйомки, які працюють в автоматичному режимі.

Таким чином, за вказаних умов, така фіксація не відповідає вимогам закону та не сприяє виконанню основних завдань органів державної автомобільної інспекції з профілактики та припиненню правопорушень.

До використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише ті співробітники, які вивчили Інструкцію з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції МВС України, затверджену наказом МВС України від 27.03.2009 р. № 111. Виходячи з цього, при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень правил дорожнього руху необхідно мати відомості про співробітника, який використовував спеціальний засіб нагляду, зокрема, прилад Візир.

Водночас у постанові про адміністративне правопорушення немає відомостей про допущення інспектора до використання цього спеціального засобу та не зазначено, що саме він зафіксував правопорушення за допомогою приладу Візир (у постанові зазначено, що відповідач лише розглянув матеріали про адміністративне правопорушення).

Таким чином, у постанові відсутні відомості про те, в якому порядку, ким та яким чином було встановлено правопорушення.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності зі статтею 288 КУпАП постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС), з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За правилами статті 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи встановлені у засіданні обставини, суд доходить висновку про відсутність складу правопорушення, у якому позивача визнано винним оскаржуваною постановою, тому вона підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 71 КАС передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На думку суду, відповідачем наявність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не доведено належним чином, у звязку з чим поданий позов необхідно задовольнити.

Судові витрати у справі у порядку статей 87, 94, 98 КАС необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 7 12, 17 20, 86, 87, 94, 98, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора ДПС взводу супроводження РДПС ДАІ ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову серії АА2 № 183301 від 16 липня 2013 року, ухвалену старшим інспектором ДПС взводу супроводження РДПС ДАІ ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2013 року.

Суддя М.О. Католікян