Справа № 212/488/16-а(2-а/212/38/16)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2016 рокусправа № 212/488/16-а(2-а/212/38/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог (а. с. 83), просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та рішення комісії при Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 10 від 14 серпня 2014 року про відмову у зарахуванні до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 період трудової діяльності позивача з 10 січня 1994 року (наказ № 20 від 10 січня 1994 року) по 09 липня 2007 року (наказ № 45 від 06 липня 2007 року) в якості електрогазозварника 4 розряду у Державному комунальному ремонтно-будівельному підприємстві №6 м. Кривого Рогу (з 26 квітня 2000 року - комунальне підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство №6 м. Кривого Рогу) - неправомірними та скасувати їх;

- зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 період трудової діяльності позивача з 10 січня 1994 року (наказ № 20 від 10 січня 1994 року) по 09 липня 2007 року (наказ № 45 від 06 липня 2007 року) в якості електрогазозварника 4 розряду у Державному комунальному ремонтно-будівельному підприємстві №6 м. Кривого Рогу (з 26 квітня 2000 року - комунальне підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство №6 м. Кривого Рогу);

- стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1102 гривень 40 копійок, а також витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 10.01.1994 року по 09.07.2007 року позивач працював у Державному комунальному ремонтно-будівельному підприємстві №6 м. Кривого Рогу (з 26.04.2000 року реорганізоване у комунальне підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство №6 м. Кривого Рогу) за професією електрогазозварника, при цьому його посада в трудовій книжці зазначена «газоелектрозварник». Рішенням комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14 серпня 2014 року за № 10 позивачу відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу період роботи позивача на посаді електрогазозварника, оскільки посада «газоелектрозварник» не передбачена розділом ХХХІІІ Списку №2. Але при прийнятті вказаного рішення УПФУ не було враховано, що позивач був прийнятий на посаду «електрогазозварника», про що є відповідний запис у трудовій книжці і ця професія згідно Списку №2 надає позивачу право на отримання пільгової пенсії по досягненню 55 років із наявним стажем роботи на відповідній посаді більше 13 років. Таким чином, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії на пільгових умовах, за захистом якого позивач звернувся до суду.

Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахувати до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, період трудової діяльності ОСОБА_1 з 10 січня 1994 року по 16 травня 2000 року, з 17 жовтня 2005 року по 09 липня 2007 року в якості електрогазозварника 4 розряду у Державному комунальному ремонтно-будівельному підприємстві № 6 м. Кривого Рогу та зобов'язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 10 січня 1994 року по 16 травня 2000 року, з 17 жовтня 2005 року по 09 липня 2007 року на посаді електрогазозварника 4 розряду у Державному комунальному ремонтно-будівельному підприємстві № 6 м. Кривого Рогу. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати на оплату судового збору в сумі 1102,40 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підтвердження проведення атестації посади електрогазозварника на підприємстві за період з 17 травня 2000 року по 16 жовтня 2005 року, що свідчить про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача за вказаний період до пільгового стажу.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката, оскільки вказані витрати не підтверджені належними доказами, а саме участі представника позивача у розгляді справи.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти рішення про задоволення позовних вимог у цій частині, а також стягнути на його користь витрати на правову допомогу адвоката.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги докази, які є у матеріалах справи, та які підтверджують проведення атестації робочого місця за вказаний період, зокрема: трудова книжка, де вказано номер наказу по підприємству та дата проведення атестації робочого місця за професією електрогазозварник у 2000 році, карту умов праці, датовану 21 серпня 2000 року, коли на підприємстві була проведена атестація робочих місць та запис у трудовій книжці про проведення атестації робочого місця.

Також вказує про безпідставність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення витрат на правову допомогу адвоката, оскільки суду були надані відповідні докази, зокрема договір про надання правової допомоги адвоката, квитанція про оплату у розмірі 3000 грн. саме за надання правової, юридичної допомоги у процесі розгляду справи у суді першої інстанції. При цьому, вказаний представник приймав участь у кожному судовому засіданні, що підтверджено матеріалами справи.

У частині задоволення позову постанова суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідачі не скористались правом подати письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача.

Позивач та представник Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області належним чином повідомлені про дату, місце і час апеляційного розгляду справи, що підтверджено рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, у судове засідання не прибули.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у судовому засіданні апеляційної інстанції, вказуючи на необґрунтованість апеляційної скарги, вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, при цьому, не заперечує право позивача на зарахування спірного періоду роботи на посаді, що дає право на призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію за віком на пільгових умовах, пенсії призначаються нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці та на інших роботах із шкідливими й важкими умовами праці, за Списками № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше чинним законодавством, до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи - є трудова книжка. У разі відсутності відповідних записів у ній, стаж підтверджується порядком, який встановлено Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 1 та 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442, постанова №442 відповідно), що набрав чинності 21.08.1992р., атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку №442 передбачено, що атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Згідно ж з підпунктами 4.1 - 4.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383) при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 12 квітня 2016 року у справі 477/2598/14-а, комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 цього Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

В даному випадку спірним є питання відмови зарахування відповідачем до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 період роботи позивача з 17 травня 2000 року по 16 жовтня 2005 року на посаді електрогазозварника.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 10 січня 1994 року був прийнятий електрогазозварником 4-го розряду до Державного комунального ремонтно-будівельного підприємства № 6 м. Кривого Рогу; 16.05.1995 року за результатами атестації робочих місць за умовами праці професії газоелектрозварник підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення показником Списку № 2 (Наказ № 111 від 16.05.1995); 26.04.2000 у зв'язку з реорганізацією ремонтно-будівельних підприємств ДКРБП-6 перейменоване на комунальне підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство м. Кривий Ріг; 16.05.2000 за результатами атестації робочих місць за умовами праці професії газоелектрозварник підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення показником Списку № 2 (Наказ № 111 від 16.05.2000); 24.10.2005 за результатами атестації робочих місць за умовами праці професія газоелектрозварник підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення показником Списку № 2 (Наказ № 36-о від 26.10.2005); 09.07.2007 звільнений з роботи в зв'язку з ліквідацією підприємства (Наказ № 45 від 06.07.2007). (а.с.18-20)

Згідно наказу від 16.05.1995 № 111, виданого Державним комунальним ремонтно-будівельним підприємством № 6, за Списком №2 атестовано робоче місце за умовами праці газоелектрозварювальника. (а.с. 10)

З копії листа № 119 від 29.08.1995 року надісланого на адресу НДІ профзахворювань вбачається, що робітники по професії газоелектрозварник працюють в шкідливих умовах більше 80 % робочого часу. (а.с.16)

Відповідно до Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій на Ремонтно-будівельному підприємстві № 6, затвердженому керівником підприємства та підписаному головою атестаційної комісії від 28 червня 1995 року, підтверджено окремо право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 професії газоелектрозварника із зазначенням коду ЕТСК 0, 6. (а.с.15).

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

В період роботи Позивача чинні були Списки 1 і 2, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та від 16.01.2003 № 36.

Розділом ХХХІІІ Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 11.03.1994 № 162 передбачені за кодом 0 професію газозварника, за кодом 6 - електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

Відповідно до запису у трудовій книжці позивача від 16.05.2000 за результатами атестації робочих місць за умовами праці професії газоелектрозварник підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення показником Списку № 2 (Наказ № 111 від 16.05.2000). ( а.с.19)

Відповідно до наданої Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини картки умов праці по підприємству ДКРБП-6, за професією електрогазозварник, 21.08.2000 року здійснено оцінку факторів виробничого середовища і трудового процесу та відображено відомості про результати атестації робочого місця електрогазозварника по показникам Списку № 2. (а.с.118)

Згідно наказу від 17.10.2005 № 35-о, виданого Комунальним підрядним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством №6, проведено атестацію робочого місця за умовами праці електрогазозварювальника для підтвердження права на пенсію на пільгових умовах згідно Списку №2. (а.с.11)

Відповідно до запису у трудовій книжці від 24.10.2005 за результатами атестації робочих місць за умовами праці професія газоелектрозварник підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення показником Списку № 2 (Наказ № 36-о від 26.10.2005). (а.с. 19)

Отже, документами, що підтверджують атестацію робочого місця за період роботи позивача з 17 травня 2000 року по 16 жовтня 2005 року є картка умов праці про результати атестації робочого місця електрогазозварника та трудова книжка із записом номеру і дати наказу про проведення атестації та результатів проведення атестації робочого місця.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за вказаний період, суд першої інстанції вказав на відсутність підтвердження проведення атестації цієї посади на підприємстві.

Проте, судом першої інстанції оцінки вказаним доказам не надано, висновки суду щодо вказаних документів відсутні.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач у період з 17 травня 2000 року по 16 жовтня 2005 року працював на посаді, що передбачена Списком № 2 безпосередньо та постійно і його робоче місце було атестоване, що свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог в цій частині.

Також, суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, вказавши, що вказані витрати не підтверджені належними доказами, а саме участі представника позивача у розгляді справи.

Вказані висновки суду першої інстанції колегією суддів визнаються необґрунтованими з наступних підстав.

Положеннями статті 16 КАС України встановлено, що кожен має право користуватися правовою допомогою при вирішенні справ в адміністративному суді, яка надається в порядку, встановленому законом. Для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами. Підстави і порядок надання безоплатної правової допомоги визначаються законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Правова допомога - це гарантована Конституцією України можливість фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги, при цьому кожній фізичній особі гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини 3 цієї статті належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року N 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Частиною1 статті 94 КАС України передбачено, що у разі якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу до суду надано договір про надання послуг представника в адміністративній справі від 02.03.2016, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю, квитанцію від 29.03.2016 №15/н на суму 3000грн. (а.с.49,50,61)

Договір про надання послуг представника в адміністративній справі від 02.03.2016, укладений за обставини надання юридичної допомоги щодо даної адміністративної справи, а виконавець юридичних послуг діяв та надавав послуги саме щодо захисту прав та законних інтересів у даній адміністративній справі позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача адвокат Жуков О.А. приймав участь у шести судових засіданнях в суді першої інстанції, що підтверджується журналами судових засідань, а отже представник надавав позивачу правову допомогу в судових засіданнях.

Зазначені документи підтверджують надання правових послуг позивачу адвокатом, що пов'язані з розглядом справи.

Отже, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, позивачем у встановленому законом порядку підтверджено понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., вказані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, оцінивши докази у справі в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального та матеріального права, що у відповідності до статті 202 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та вирішенні питання про відшкодування витрат на правову допомогу з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову та стягненні витрат на правову допомогу.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст..ст. 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 серпня 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову та в частині вирішення питання про розподіл судових витрат щодо витрат на правову допомогу із прийняттям у цій частині нової постанови.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, період трудової діяльності ОСОБА_1 за період з 17 травня 2000 року по 16 жовтня 2005 року на посаді електрогазозварника 4 розряду у Державному комунальному ремонтно-будівельному підприємстві № 6 м. Кривого Рогу.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області включити до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, період трудової діяльності ОСОБА_1 за період з 17 травня 2000 року по 16 жовтня 2005 року на посаді електрогазозварника 4 розряду у Державному комунальному ремонтно-будівельному підприємстві № 6 м. Кривого Рогу.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко