Справа № 212/7343/16-а
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2017-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/7343/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., сторони у справі: позивач - ОСОБА_1, відповідач - Криворізьке північне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

29 листопада 2016 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати незаконним рішення Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови їй у перерахунку пенсії як державному службовцю відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», виходячи із розміру 85% заробітної плати, зазначеної у довідці Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, вих. № 11-88 від 09.09.2016 року, починаючи з 18 жовтня 2016 року. Зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» виходячи із розміру 85% заробітної плати, зазначеної у довідці Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, вих. № 11-88 від 09.09.2016 року, починаючи з 18 жовтня 2016 року та виплатити недоотриману пенсію, починаючи з 18.10.2016 р., з урахуванням вже виплачених за цей період сум.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка вказала, що з 02.06.2011 року Криворізьким північним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області їй була призначена пенсія, як державному службовцю у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу», у розмірі 85% від суми заробітної плати.

В результаті збільшення посадового окладу завідувача сектору контрольно-ревізійного відділу в м. Кривому Розі, з 01 грудня 2015 року, фактично збільшився загальний розмір заробітної плати державного службовця на цій посаді. У зв'язку з цим, 18 жовтня 2016 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням довідки про заробітну плату, виданою Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області, вих. № 11-88 від 09.09.2016 року.

Рішенням відповідача, позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії у зв'язку з відсутністю законних підстав та рекомендував, у разі незгоди з таким рішенням, звернутись до суду.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а зазначене рішення необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню, за захистом своїх порушених прав позивачка змушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 просила справу розглянути в порядку скороченого провадження та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

23 грудня 2016 року на адресу суду надійшло письмове заперечення відповідача проти заявлених позовних вимог ОСОБА_1, позовні вимоги не визнають в повному обсязі, просять в позові відмовити.

Свої заперечення відповідач обґрунтував тим, що позивач перебуває на обліку в Криворізькому північному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 02.06.2011 р. отримує пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» у розмірі 85% суми заробітної плати, з якої було сплачено страховий внесок.

18 жовтня 2016 року позивач звернулася до управління із заявою встановленого зразка, про здійснення перерахунку пенсії з підстав зростання заробітної плати працюючих державних службовців, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року №1013 відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій працівників.

Рішенням комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсії Криворізького північного ОУПФУ (Жовтневий відділ з питань призначення та перерахунку пенсій) від 20.10.2016 р. №22 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з підстав зростання з 01.01.2016 р. заробітної плати працюючим державним службовцям, оскільки даний вид перерахунку статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на час звернення) не передбачено.

Згідно частини другої та п'ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року №432-ІV пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та ранту за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Така редакція статті 37 Закону України «Про державну службу» існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктами «а» та «б» підпункту 2 пункту 37 розділу - ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VІ.

У зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28 грудня 2014 року №76-VIII текст статті 37-1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15.12.2015 р. і застосовується з 1 грудня 2015 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. №865, а саме, виключено п. 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Також постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013, регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Таким чином, з 01.12.2015 р. чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2016 №889-VIII. У зв'язку з набуттям чинності цього Закону, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців. Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2016 №889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії внесено зміни, які не передбачають перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, тому просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Таким чином, оцінивши доводи позивача та заперечення відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У контексті з положеннями ч. 1 ст. 6 КАС України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 162 КАС України встановлено, що одним зі способів захисту порушених прав позивача по справі є визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень.

При цьому протиправність полягає у незаконності чи невідповідності іншому правовому акту з вищою юридичною силою.

Стаття 171 КАС України зазначає, що під час вирішення питання щодо визнання оскаржуваного акту протиправним, суд адміністративної юрисдикції вирішує питання щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили оскаржуваних нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Криворізькому північному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію державного службовця, яка їй призначена з 02.06.2011 р., відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р. Розмір її пенсії становить 85% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія призначена з заробітної плати за посадою завідувача сектору контрольно-ревізійного відділу в м. Кривому Розі.

Відповідно до довідки № 11-88 від 09.09.2016 р., сума заробітної плати завідувача сектору контрольно-ревізійного відділу в м. Кривому Розі, з якої призначено пенсію позивачу, з 01.12.2015 р. становить 8767,53 грн.

З листа відповідача від 20.10.2016 за № 12154/05/29 вбачається, що позивачу відмовлено в перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки, посилаючись на зміни в законодавстві, якими скасовано спеціальні пенсії державним службовцям, а також порядок та умови їх перерахунку.

На переконання суду положення нормативно-правових актів, на які посилається відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку пенсії, можуть стосуватися лише тих державних службовців, які вийшли на пенсію після 01.05.2016 - дати набрання чинності новим Законом України «Про державну службу» № 889-19 від 10.12.2015, оскільки ним не передбачені спеціальні умови пенсійного забезпечення осіб, які є державними службовцями та працюють на нових умовах.

Як встановлено вище, позивачу пенсія призначена та виплачується з 02.06.2011 р. за Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (із змінами на час призначення пенсії), а тому з цього часу вона набула обсяг прав та гарантій щодо пенсійного забезпечення, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України № 3723-Х11 (в редакції, що була чинною на час призначення позивачці пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від суми їх заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Частиною 2 ст. 37-1 цього Закону передбачено, що у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок здійснюється виходячи із суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ст. ст. 22, 58, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається. Закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно, зокрема, до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вступивши на державну службу, склала присягу та взяла на себе високий рівень відповідальності перед державою, погодилась на обмеження висунуті державою, та прийняла умови оплати праці, які диктувала держава. В свою чергу держава спеціальним законом про державну службу від 16.12.1993 року гарантувала достойне пенсійне забезпечення державним службовцям, які мають стаж роботи понад десять років при звільненні з державної служби у зв'язку з виходом на пенсію з правом підвищення такої пенсії у разі змін в оплаті праці державних службовців. Відтак, державний службовець та держава перебували в зобов'язальних відносинах один перед одним, без обмеження строком. Натомість, коли ОСОБА_1 пропрацювала на державній службі та отримавши право на гарантоване державою пенсійне забезпечення, держава, в послідуючому, відмовилась від своїх зобов'язань перед нею та такими ж державними службовцями, що розцінюється судом як недодержання державних соціальних гарантій, звуження обсягу прав та свобод людини.

Суд вважає твердження відповідача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача, з посиланням на набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-УІІІ від 10.12.2015 р., необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Але таке застосування норм права суперечить вимогам ч. 1 ст .58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Таким чином, новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений Законом України № 889-УІІІ від 10.12.2015 р. не поширюється на пенсіонерів, яким призначена пенсія до набрання ним чинності, оскільки редакція цього Закону звужує права позивача в частині розміру нарахування пенсії. А тому, до даних спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р. в редакції чинній на час призначення пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтями 22 та 64 Конституції України, норми яких є нормами прямої дії, гарантовано право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, в тому числі Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконаний.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступає стороною у справі.

Таким чином, на підставі вимог ст. 94 КАС України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем за вимоги немайнового характеру в сумі 551,20 грн. (згідно квитанцій від 28.11.2016 року, а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 р., ст. ст. 2, 6, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 99, ч. 6 ст. 128, 159-163, 171, 183-2 КАС України, суд, -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконним рішення Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії як державному службовцю відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», виходячи із розміру 85% заробітної плати, зазначеної у довідці Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, вих. № 11-88 від 09.09.2016 року, починаючи з 18 жовтня 2016 року.

Зобов'язати Криворізьке північне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» виходячи із розміру 85% заробітної плати , зазначеної у довідці Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, вих. № 11-88 від 09.09.2016 року, починаючи з 18 жовтня 2016 року та виплатити ОСОБА_1, недоотриману пенсію, починаючи з 18.10.2016 р., з урахуванням вже виплачених за цей період сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривень 20 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: О. Н. Борис