Справа № 320/9283/15-а
Суддя: Редько О. В.
Дата ухвалення: 2016-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 14.03.2016
Справа № 320/9283/15-а
У Х В А Л А

14 березня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Редько О.В.,

при секретарі Панченко Н.М.,

розглянувши матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Запорізької митниці Державної Фіскальної служби України ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із адміністративним позовом до заступника начальника Запорізької митниці Державної Фіскальної служби України ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Від відповідача по справі надійшло клопотання про повернення адміністративного позову ОСОБА_1, оскільки у відповідності до п. 2 ст. 19 КАС України, Мелітопольський міськрайонний суд не є судом, який має право розглядати позовні вимоги ОСОБА_1 як особи, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судове засідання сторони не з'явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даному випадку не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами у сукупності дійшов висновку, що клопотання відповідача про повернення адміністративного позову задоволенню не підлягає.

У відповідності до п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

У відповідності до п. 2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією ( 254к/96-ВР ), законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово;

Як вбачається з копії паспорта позивача /а.с.6/ та інформації адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Запорізькій області /а.с.47/ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, як було встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 проживає з 01 червня 2015 року разом зі своєю сімєю (двома малолітніми доньками та дружиною) за адресою: м. Мелітополь вул. Бабушкіна 5, що підтверджується довідками голови квартального комітету № 43 ОСОБА_3А./а.с.20/

Законодавство надає фізичній особі свободу у вирішенні питання про вибір місця проживання.

З аналізу чинного законодавства України, що регулює пересування, вибір місця проживання, знаходження та перебування особи, вбачається, що поняття «зареєстроване місце знаходження», яке вказане в п. 2 ст. 19 КАС України, взагалі не визначено законодавцем.

Окрім того, не визначена процедура реєстрації «місця знаходження» та документи, що можуть підтверджувати «місце знаходження».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем надані суду докази на підтвердження його «знаходження» в м. Мелітополь по вул. Бабушкіна 5, де останній проживає разом зі своєю сімєю бер відповідної реєстрації, а тому у відповідності до п. 2 ст. 19 КАС України, положень Конституції України, справа підсудна Мелітопольському міськрайонному суду за місцем знаходження позивача.

Окрім того, на даний час провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 відкрито, тому цей адміністративний позов не може бути повернутий позивачу на стадії розгляду справи після відкриття провадження, оскільки це не передбачено чинними нормами адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне відмовити в задоволені клопотання відповідача про скасування постанови в справі про порушення митних правил та відкласти розгляд справи на іншу дату.

Керуючись ст.ст.102,107 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання представника Запорізької митниці Державної Фіскальної служби України про повернення адміністративного позову.

Розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Запорізької митниці Державної Фіскальної служби України ОСОБА_2 про повернення адміністративного позову в справі про порушення митних правил відкласти на 12 квітня 2016 року о 12 годині 00 хвилин.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_4