Справа № 826/7513/16
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7513/16 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представників відповідачів - Склецької І.О., Радецької І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зобов'язання розглянути скаргу від 14.03.2015 у відповідності до законодавства України.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано Кабінет Міністрів України розглянути скаргу ОСОБА_4 від 14.03.2015 у відповідності до законодавства України. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з прийнятою постановою в частині задоволення позовних вимог, Кабінет Міністрів України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в зв'язку з тим, що судом неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Так, на думку апелянта, питання пов'язані із наданням відповідей на звернення та запити громадян України віднесені саме до компетенції Секретаріату Кабінету Міністрів України, який є самостійною юридичною особою, а не Кабінету Міністрів України.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС України, згідно з яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року позивачами в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, колегія суддів суду апеляційної інстанції не знаходить підстав для перегляду зазначеного судового рішення в частині, яка не оскаржується апелянтом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачаться з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.03.2015 ОСОБА_4 звернувся до Прем'єр - міністра України із скаргою, в якій просив доручити розгляд заяви чиновникам, які об'єктивно перевірять заяву і, або доведуть, що позивач неправий, або визнають, що постанова Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011, якою затверджено порядок формування тарифів на теплову енергію в частині застосування двоставкового тарифу, порушує закони України і потребує змін; також просив повідомити, які міри адміністративного впливу будуть застосовані до вищезгаданих чиновників (члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ОСОБА_5 та начальника управління економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства ОСОБА_6) за порушення законів та простої етики, оскільки у їхніх відповідях немає жодного слова про наведені у заяві від січня 2015 року факти порушень.

Секретаріат Кабінету Міністрів України повідомив ОСОБА_4, що його лист, що надійшов до Кабінету Міністрів України, надіслано Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 19.03.2015 за №41-Х-00551/13 відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» для розгляду і надання відповіді.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, розглянувши скаргу позивача від 14.03.2015, листом від 24.04.2015 №1727/18/59-15 надала відповідь стосовно порядку формування тарифів на теплову енергію в частині застосування двоставкового тарифу.

Позивач, вважаючи отриману відповідь необґрунтованою, оскільки в ній немає відповідей на жодне з наведених порушень, а також у зв'язку з неотриманням відповіді на скаргу на дії члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ОСОБА_5, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посилання Секретаріату Кабінету Міністрів України в листі на частину третю статті 7 Закону України «Про звернення громадян», як на підставу для направлення скарги позивача до Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є протиправним та суперечить частині четвертій вказаної статті, відповідно до якої забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини пов'язані з розглядом заяв громадян регулюються Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №393).

Відповідно до статті 1 Закону №393 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з статтею 5 Закону №393, звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону №393, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

При цьому, відповідно до статті 3 Закону №393 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

В свою чергу, відповідно до зазначеної статті Закону №393 скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачами, звернення позивача від 14.03.2015 є саме скаргою, оскільки в ньому вказується на порушення прав та інтересів позивача, які охороняються законом.

Відповідно до статті 16 Закону №393 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно з статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Секретаріат Кабінету Міністрів України скаргу позивача від 14.03.2015 надіслав до Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, хоча дана скарга була подана, зокрема, на дії члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ОСОБА_5.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до аналогічного з судом першої інстанції висновку, що посилання Секретаріату Кабінету Міністрів України в листі на частину третю статті 7 Закону України «Про звернення громадян», як на підставу для направлення скарги позивача до Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є протиправним та суперечить частині четвертій вказаної статті.

При цьому, саме Кабінет Міністрів України зобов'язаний розглянути скаргу позивача від 14.03.2015 у відповідності до законодавства України.

Стосовно доводів апелянта, що питання пов'язані із наданням відповідей на звернення та запити громадян України віднесені саме до компетенції Секретаріату Кабінету Міністрів України, який є самостійною юридичною особою, а не Кабінету Міністрів України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з Положенням про Секретаріат Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2009 року № 850, до повноважень Секретаріату Кабінету Міністрів України належить організація та здійснення в установленому порядку розгляду звернень громадян, адресованих Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністру України, Першому віце-прем'єр-міністру України, віце-прем'єр-міністрам України.

Разом з тим, хоча Секретаріат КМ України є юридичною особою та може бути відповідачем у судовій справі, але в той же час не є уповноваженим на розгляд звернень, адресованих безпосередньо Кабінету Міністрів України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було доведено законність та обґрунтованість прийнятих ним рішень, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 12 січня 2017 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.