Справа № 2а-4225/12/1370
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року Справа № 2а-4225/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідачів Пастернак У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, першого заступника Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області Солоненко Світлани Дмитрівни, Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області, першого заступника Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області Солоненко Світлани Дмитрівни (далі - відповідач-2, Солоненко С.Д.), Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправною бездіяльність голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у місті Бориславі, начальника Державної податкової інспекції у місті Бориславі Солоненко С.Д. щодо незапропонування їй іншої роботи в Дрогобицькій об'єднаній державній податковій інспекції Львівської області Державної податкової служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у місті Бориславі Солоненко С.Д. від 21.03.2012 № 12-0 "Про звільнення з роботи", яким її звільнено з роботи з посади старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції у місті Бориславі за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України;

- зобов'язати Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію Львівської області Державної податкової служби виконати вимоги частини 2 статті 40 Кодексу законів про працю України та запропонувати їй іншу роботу;

- визнати протиправною бездіяльність Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області щодо неналежного розгляду її скарги від 5 квітня 2012 року з приводу незаконного звільнення з роботи;

- зобов'язати Територіальну державну інспекцію з питань праці у Львівській області розглянути зазначену скаргу та прийняти рішення згідно чинного законодавства;

- стягнути з Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби на її користь заробіток за час вимушеного прогулу з 26 березня 2012 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2013 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у місті Бориславі, начальника Державної податкової інспекції у місті Бориславі Солоненко С.Д. щодо незапропонування ОСОБА_1 іншої роботи в Дрогобицькій об'єднаній державній податковій інспекції Львівської області Державної податкової служби. Визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у місті Бориславі Солоненко С.Д. від 21.03.2012 № 12-0 "Про звільнення з посади". Зобов'язано Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію Львівської області Державної податкової служби виконати вимоги частини 2 статті 40 Кодексу законів про працю України та запропонувати ОСОБА_1 іншу роботу. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Дрогобицькій об'єднаній державній податковій інспекції Львівської області Державної податкової служби на аналогічній посаді. Постанову суду в частині запропонування позивачеві іншої роботи та поновлення ОСОБА_1 на роботі в Дрогобицькій об'єднаній державній податковій інспекції Львівської області Державної податкової служби на аналогічній посаді звернуто до негайного виконання. Стягнуто з Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 7251,78 гривень. Постанову суду в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в частині стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2013 в частині визнання протиправною бездіяльності голови комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у місті Бориславі, начальника Державної податкової інспекції у місті Бориславі Солоненко С.Д. щодо незапропонування ОСОБА_1 іншої роботи в Дрогобицькій об'єднаній державній податковій інспекції Львівської області Державної податкової служби, зобов'язання Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби виконати вимоги частини 2 статті 40 Кодексу законів про працю України та запропонувати ОСОБА_1 іншу роботу - скасовано, і в цій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2013 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та звернення постанови до негайного виконання - змінено, викладено абзаци 5, 6 резолютивної частини постанови в наступній редакції: "Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції у місті Бориславі з 23.03.2012. Постанову в частині поновлення на посаді та виплати заробітної плати за один місяць звернути до негайного виконання". В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

За наслідками розгляду касаційної скарги податкового органу, Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10.12.2015 скасував вказані вище рішення судів першої та апеляційної інстанції, а справу направив на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.5 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої інстанції при розгляді справи.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 10.12.2015 зокрема вказав, що судами не враховано те, що позивач звернулась з позовом до суду з порушенням строку, встановленого ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім цього, судами у своїх рішеннях не встановлено, яким саме працівникам була надана перевага при працевлаштуванні на відміну від позивача, не зазначено, які документи та матеріали досліджувались судом з цього питання. У запереченнях проти адміністративного позову та в апеляційній скарзі відповідачі, крім іншого, посилались на те, що при звільненні ОСОБА_1 було прийнято до уваги наявність у неї догани, оголошеної наказом від 20.06.2011 № 298 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", суд першої інстанції, як і апеляційний суд, з цього приводу нічого не вказали.

Під час нового судового розгляду позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Ухвалою від 10.02.2016 судом визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача з позовом.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України судом допущено процесуальне правонаступництво відповідачів у справі на Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач-1, Дрогбицька ОДПІ) та Головне управління Держпраці у Львівській області - далі - відповідач-3, ГУ Держпраці у Львівській області.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні щодо задоволення адміністративного позову заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях та додаткових пояснень до письмових заперечень. Зазначила, що відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами організації виробництва і праці, переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага на залишенні на роботі надається працівникам, передбаченим ч.2 цієї статті. Дрогобицькою ОДПІ надано суду більше 30 письмових документальних доказів, які в сукупності підтверджують нижчий рівень продуктивності праці, кваліфікації (в порівнянні з іншими працівниками, які аналогічні посади) та відсутність необхідного рівня знань (факти невиконання ОСОБА_1 своїх посадових обов'язків). Зокрема, станом на час звільнення у ОСОБА_1 було діюче дисциплінарне стягнення, позивач двічі умовно атестована. Додатково зауважила щодо наявності неодноразових скарг платників податків на неетичну поведінку ОСОБА_1 Просила відмовити повністю в задоволенні адміністративного позову.

Відповідач-2 участі повноважного представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Відповідач-3 подав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Проти позовних вимог до ГУ Держпраці у Львівській області заперечив.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті з урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працювала з 1995 року старшим державним податковим інспектором відділу оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції у м. Бориславі, з 01.06.2009 обіймала посаду старшого податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб в Державній податковій інспекції у м. Бориславі.

Наказом Державної податкової служби України від 20.10.2011 № 72 розпочато реорганізацію ДПА у Львівській області та створено комісію з проведення реорганізації ДПА у Львівській області.

01.11.2011 Наказом Державної податкової адміністрації у Львівській області Державної податкової служби № 1102 розпочато реорганізацію підпорядкованих державних податкових інспекцій області та створено комісії з проведення реорганізації державних податкових інспекцій в районах, містах, районах в містах, міжрайонної, спеціалізованої інспекцій.

Наказом Державної податкової служби України від 05.12.2011 № 200 затверджено чисельність працівників державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, міжрайонних, об'єднаних та спеціалізованих державних податкових інспекцій, а також методичні вказівки щодо тимчасової структури державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, міжрайонних, об'єднаних та спеціалізованих державних податкових інспекцій.

З 01.01.2012 затверджено штатний розпис ДПІ у м. Бориславі та ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області на підставі організаційної структури від 29.12.2011.

23.01.2012 затверджено тимчасовий штатний розпис Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби.

23.01.2012 адміністрація Державної податкової інспекції у м. Бориславі Львівської області попередила ОСОБА_1 про наступне звільнення із займаної посади з 23.03.2012 згідно з п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Пропозиції щодо наявних вакантних посад в Дрогобицькій об'єднаній державній податковій інспекції Львівської області Державної податкової служби повинні були бути запропоновані протягом двох місяців.

Відповідно до протоколу № 1 засідання комісії з проведення реорганізації ДПІ у м. Бориславі щодо надання чи ненадання пропозицій посад працівникам ДПІ у м. Бориславі від 15.03.2012 у зв'язку із відсутністю вакантних посад у штатному розписі Дрогобицької ОДПІ працівнику ДПІ у м. Бориславі ОСОБА_1 повідомлено про відсутність пропозицій від Дрогобицької ОДПІ щодо її працевлаштування.

23.03.2012 комісією з проведення реорганізації ДПІ у м. Бориславі Львівської області було складено передавальний акт Державної податкової інспекції у м. Бориславі Львівської області Дрогобицькій об'єднаній державній податковій інспекції Львівської області Державної податкової служби у зв'язку із припиненням шляхом злиття з ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області.

Наказом начальника Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби від 21.03.2012 № 12-0 звільнено з посади старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб ОСОБА_1 із займаної посади згідно з п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку із реорганізацією ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області.

Судом також встановлено, що на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 Дрогобицькою ОДПІ винесено наказ від 22.11.2013 №75-0 «Про поновлення на роботі», яким позивача поновлено з 23.03.2013 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції у місті Бориславі.

Наказом від 22.11.2013 №104-В «Про надання додаткової відпустки ОСОБА_1 для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років» позивачу надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 22.11.2013 по 30.06.2014.

Наказом від 26.06.2014 №97-0 «Про надання додаткової відпустки ОСОБА_1 для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років» позивачу надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 01.07.2014 по 30.06.2015.

Наказом від 30.06.2015 №56-В «Про надання додаткової відпустки ОСОБА_1 для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років» позивачу надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 01.07.2015 по 30.06.2016».

Наказом від 29.06.2016 №56-В «Про надання додаткової відпустки ОСОБА_1 для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років» позивачу надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею чотирьох років з 01.07.2016 по 30.06.2017».

Таким чином, станом на час розгляду справи ОСОБА_1 перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною.

ОСОБА_1 05.04.2012 звернулася до Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області зі скаргою, у якій просила провести перевірку дотримання Дрогобицькою ОДПІ Львівської області ДПС вимог трудового законодавства щодо звільнення її з роботи.

27.04.2012 Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області проведено перевірку Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби, про що складено Акт № 13-03-021/0595 перевірки за дотриманням законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування. Порушень законодавства про працю перевіркою не встановлено.

22.05.2012 Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області надано відповідь № 02-0657/07 на звернення позивача з приводу незаконного, на її думку, звільнення з роботи, переважного права на залишення на роботі, не пропонування іншої роботи в правонаступника.

Приймаючи рішення суд керувався таким.

Щодо позовної вимоги до ГУ Держпраці у Львівській області.

Позивач вказує, що відповідач-3 не використав своїх повноважень для вирішення поставлених заявником вимог стосовно правомірності, підставності та законності її звільнення з роботи.

Відповідно до Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України № 386/2011 від 06.04.2011 року, Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України (далі - Міністр).

Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд та контроль за додержанням підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (далі - роботодавці) законодавства про працю з питань трудових відносин, робочого часу та часу відпочинку, нормування праці, оплати праці, надання гарантій і компенсацій, пільг для працівників, які поєднують роботу з навчанням, дотримання трудової дисципліни, умов праці жінок, молоді, інвалідів, надання пільг і компенсацій за важкі та шкідливі умови праці, забезпечення спеціальним одягом і спеціальним взуттям, засобами індивідуального захисту, мийними та знешкоджувальними засобами, молоком і лікувально-профілактичним харчуванням; проведення обов'язкових медичних оглядів працівників певних категорій; дотримання режимів праці та інших норм законодавства.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Суд зазначає, що Територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області є територіальним органом Державної інспекції України з питань праці. При здійсненні контролю та нагляду за додержанням законодавства про працю відповідач-3 керується Конвенцією Міжнародної організації праці, Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, Порядком проведення перевірки стану додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що проводиться посадовими особами Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів. Нормами вказаних нормативно-правових актів не передбачено наділення відповідача-3 функціями щодо порушених прав працівників, оскільки такі повноваження покладено на судові органи відповідно до Глави 15 Кодексу законів про працю України.

Розгляд питань стосовно правомірності, підставності та законності звільнення з роботи позивача з роботи виходить за межі повноважень відповідача-3, що передбачені Конституцією та законами України. На виконання своїх обов'язків Територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області провела перевірку на підставі скарги позивача, під час якої вивчалось питання щодо процедури вивільнення позивача з роботи; за результатами перевірки складено акт, у якому викладені висновки перевірки.

У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що Територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області під час проведення перевірки на предмет дотримання Дрогобицькою ОДПІ вимог трудового законодавства за скаргою позивача від 05.04.2012 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак, у задоволенні адміністративного позову в цій частині слід відмовити.

Щодо правомірності наказу від 21.03.2012 № 12-0 "Про звільнення з роботи".

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як вказує Верховний Суд України в п.19 Постанови Пленуму № 9 від 06.11.92 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Отже, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов'язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов'язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом складення довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен з'ясовувати сам суб'єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Із штатного розпису Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби від 23.01.2012, затвердженого головою комісії з проведення реорганізації ДПА у Львівській області, а також посадової інструкції старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб випливає, що позивач перед звільненням займала посаду старшого податкового інспектора відділу оподаткування фізичних осіб.

Судом встановлено, що до складу відділу оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції м. Бориславі входило 6 осіб. Після реорганізації відділ оподаткування фізичних осіб був реорганізований у сектор оподаткування фізичних осіб, в якому введено дві посади старших податкових інспекторів, на які претендували три працівники, які займали аналогічні посади у відділі оподаткування фізичних осіб Державної податкової інспекції м. Бориславі та у відділ адміністрування податків Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби, в якому передбачено наявність трьох посад старших податкових інспекторів.

Таким чином, в підрозділі, в якому працювала позивач, фактично відбулось скорочення штату.

Судом також встановлено, що у зв'язку із скороченням штатів переважне право на залишенні на роботі у секторі оподаткування фізичних осіб надано ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Дрогобицькою ОДПІ представлено інформацію щодо штатної чисельності відділу (сектору) оподаткування фізичних осіб, зі змісту якої слідує, що у ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однаковий рівень кваліфікації, оскільки у кожного з них наявна вища освіта.

Водночас, зі змісту особової справи ОСОБА_1 та наданої відповідачем порівняльної інформації по працівниках відділу оподаткування фізичних осіб судом встановлено, що станом на час звільнення у позивача було діюче дисциплінарне стягнення. А саме, наказом від 20.06.2011 №298 ОСОБА_1 оголошено догану. Крім того, згідно з атестаційними листами за 2010 та 2011 роки ОСОБА_1 була рекомендована до повторної атестації через рік, тобто згідно з висновком комісії позивач відповідала займаній посаді за умови виконання рекомендацій атестаційної комісії. Відтак, на час звільнення позивач була умовно атестована. Вкзана інформація врахована відповідачем-1 при порівнянні продуктивності праці ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

З наявних у справі доказів судом встановлено, що на час проведення скорочення у ОСОБА_5 також було непогашене дисциплінарне стягнення у виді догани, накладене згідно з наказом № 364 від 12.08.2011. ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності не притягувалась.

З урахуванням викладеного, судом враховано, що хоча у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 станом на час винесення спірного наказу були діючі дисциплінарні стягнення, однак позивач була умовно атестована двічі, що свідчить про нищий рівень продуктивності праці відносно ОСОБА_5 Тому ця обставина правомірно була врахована відповідачем-1 при оцінці кваліфікації та продуктивності праці працівників відділу оподаткування фізичних осіб ДПІ у м.Бориславі.

Суд не бере до уваги покликання ОСОБА_1 на те, що у неї відносно інших працівників найбільший стаж роботи, наявні неповнолітні діти та інше, оскільки згідно з положеннями статті 42 КЗпП України такі обставини беруться до уваги у разі встановлення рівних умов продуктивності праці і кваліфікації працівників. В даному випадку, судом встановлено, що у ОСОБА_1 був нищий рівень продуктивності праці відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому у роботодавця були відсутні підстави для застосування положень ч 4 ст. 42 КЗпП України.

Таким чином, встановлені судом фактичні обставини, підтверджені наявними у справі письмовими доказами, дають підстави дійти висновку, що відповідач-1 дотримався вимог чинного трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1

Відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дрогобицькою ОДПІ вказані вимоги щодо обов'язку довести правомірність свого рішення щодо звільнення ОСОБА_1 виконано. З урахуванням пояснень представників сторін та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідає критеріям, встановленим частиною третьою статті 2 КАС України та вимогам трудового законодавства, при його прийнятті відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування цього наказу про звільнення ОСОБА_1 є безпідставними.

Стосовно позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то такі до задоволення також не підлягають, оскільки є похідними від першої позовної вимоги.

Оскільки судом не встановлено порушень при звільненні ОСОБА_1 з займаної посади, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності посадових осіб відповідача-1, а тому позовна вимога до Солоненко С.Д. також задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.І. Кузан .