Справа № 632/2278/16-а
Суддя: Кочнєв О. В.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2278/16-а
провадження № 2-а/632/2/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

судді - Кочнєва О.В.,

за участі секретаря - Бойченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Первомайський Харківської області у порядку письмового провадження адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2016 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними рішення відповідача від 29.08.2016 року за №89/Г-14 та від 02.12.2016 року за №186/Г-14 щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії;

- зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію державного службовця у розмірі 90% від заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, починаючи з 01.06.2016 року відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 09.03.2016 року за №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, прокуратури та інших органів», в редакції постанови від 02.09.2015 року №644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» на підставі довідки Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби України у Харківській області №113/г/20-27-05-46 від 29.11.2016 року, виходячи з посадового окладу заступника начальника у розмірі 3963,00 грн. з урахуванням складових: надбавки за спеціальне звання (2 ранг) - 120,00 грн., надбавки за вислугу років (30%) - 1124,90 грн., надбавки за високі досягнення у праці (50%) - 2653,95 грн., премії (77,1%) - 3055,47 грн., а також без уточнення суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, довічно;

- стягнути з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 15.11.2006 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію як державний службовець відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% від заробітної плати, яку отримувала на останній посаді перед виходом на пенсію. На пенсію позивач виходила з посади начальника Первомайського відділення Лозівської ОДПІ Харківської області. При виході на пенсію позивач не знала, що їй у розмір пенсії не були включені надані їй матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 4322,65 грн., матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 1186,57 грн. та розмір індексації заробітної плати у розмірі 127,29 грн., що є обов'язковим для включення відповідно до діючого законодавства і що зроблено відповідачем не було. У зв'язку з викладеним позивач окремо звернувся до відповідача із заявами від 15.11.2016 року та від 18.08.2016 року відповідно, в першій з яких провести перерахунок пенсії виходячи з не облікованих при призначенні пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, а в другій провести перерахунок пенсії у зв'язку із збільшенням посадових окладів за останнім її місцем праці перед виходом на пенсію. Відповідач відмовив позивачеві у перерахунку пенсії на підставі рішень №147/Г-14 від 17.11.2016 року та від 89/Г-14 від 29.08.2016 року, які позивач просить скасувати як такі, що прийняті неправомірно. При поясненні своєї позиції ОСОБА_1 посилалася на ст. 22 та ст.46 Конституції України, рішення Конституційного суду України №1-рп/1999 від 09.02.1999 року. Враховуючи викладене просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Відповідач не погодившись із позовною заявою позивача надав суду заперечення (а.с.34-35), в яких зазначив, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, оскільки нормативно-правові акти, на які вона посилається, а саме ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року разом з усім законом, окрім ст.37, втратила чинність з 01.05.2016 року у зв'язку з прийняттям Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, а в постанові Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року було скасовано п.4, на який посилається позивач по справі. Наразі законодавчих підстав для перерахунку пенсій державним службовцям, які виходили на пенсію за ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року немає, а тому і немає підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Позивач у судове засідання не з`явився, надавши заяву від 14.12.2016 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.26).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши заяву від 11.01.2017 року разом зі своєю довіреністю, в якій просив слухати справу за відсутності представника відповідача, проти позову заперечував у повному обсязі (а.с.32-33).

Згідно з ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

При розгляді справи суддя вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги слід розділити на дві частини, одна з яких стосується математичного підрахунку розміру заробітної плати для нарахування пенсії на посаді начальника Первомайського відділення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області щодо включення перед виходом позивача на пенсію як складових заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати за 2005-2006 роки, а друга - перерахунку пенсії державного службовця відповідно до збільшених посадового окладу, надбавки за ранг та за вислугу років державного службовця на відповідній посаді на даний час.

Щодо не включення до складу заробітної плати для визначення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 4322,65 грн. (окремо 2204,85 грн. за 2005 рік та 2117,80 грн. за 2006 рік), матеріальної допомоги для вирішення побутових питань у розмірі 1186,57 грн. та 127,29 грн. індексації заробітної плати, то тут суд вважає, що доводи позивача є такими, що підкріплюються діючим законодавством, а тому є такими, що відповідають діючому законодавству. При цьому суд вважає за необхідне встановити даний факт відповідно до п.4 ч.1 ст.7 КАС України щодо офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу (в редакції на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Зі вказаних сум інших виплат позивача (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати) були сплачені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (на час, коли позивач виходила на пенсію), що підтверджується копіями довідок Лозівської ОДПІ ГУ ДІС у Харківській області від 23.05.2016 року за №42/Г/20-27-05-46 та №43/Г/20-27-05-46 (а.с.13,14), однак вказані виплати не були враховані при призначенні пенсії позивачу, що підтверджується копією довідки відповідача від 17.11.2016 року за №147/Г-14, та є порушенням прав позивача.

В той же час позивач звернувся до суду із вказаними вимогами за межами строку звернення до адміністративного суду і у відношенні до яких суд вважає за необхідне залишити позовні вимоги без розгляду, виходячи з наступного. До суду позивач звернулася 07.12.2016 року, а строк позовної давності за даними вимогами для неї сплинув 07.06.2016 року.

Положеннями ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала або окремо зазначається у постанові суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду із пропуском строку звернення до адміністративного суду та не надала клопотання про поновлення строків звернення їй до суду. Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 за період до 07.06.2016 року повинна бути залишена без розгляду.

Щодо періоду з 07.06.2016 року та до 07.12.2016 року та відповідно до вимог позивача довічно, то тут суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.37-1 ЗУ «По державну службу», який діяв до 31.12.2014 року у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Вказана редакція ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» була змінена нормами ЗУ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року, який набрав законної сили 01.01.2015 року і відповідно до якого редакція ст.37-1 встановлювала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

З 01.05.2016 року набрав чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року, відповідно до якого перерахунок пенсій державним службовцям, які раніше виходили на пенсію взагалі не був передбачений та який скасував у повному обсязі, окрім ст.37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року, зокрема ст.37-1.

Відповідно до п.п.2 п.4 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» в редакції до 01.12.2015 року у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» визначається в такому порядку: іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» п.4 вищевказаної постанови КМУ №865 був виключений, а сама постанова №1013 застосовується з 01.12.2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року за №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» постанова Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року була визнана такою, що втратила чинність в цілому.

Норми Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року наразі діють і у конституційному або законодавчому порядку не визнані неконституційними або не змінені, тому застосування ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» суперечить діючому законодавству.

Постанови Кабінету Міністрів від 09.12.2015 року №1013 та від 14.09.2016 року №622 діють, у судовому порядку в адміністративному провадженні не оскарженні, а тому застосування положень постанови КМУ №865 від 31.05.2000 року є таким, що суперечить діючому законодавству.

Таким чином, вимоги заявниці не ґрунтуються на діючому законодавстві та є необґрунтованими.

При розгляді вказаної справи суддя вважає за необхідне застосувати практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року є джерелом права на рівні з КАС України та іншими нормативно-правовим актами.

Застосуванню в даному випадку підлягають висновки Європейського суду з прав людини по справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та 71378/10) від 26.06.2014 року, яке набуло статусу остаточного 26.09.2014 року. Так, посилання позивача та на ст.22 та ч.1 ст.58 Конституції України щодо не допущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, то у п.п. 57-60 вказаного рішення було зазначено, що «насамкінець перший заявник скаржився, що національні суди не взяли до уваги його аргументи, зокрема, його посилання на Конституцію України (див. рішення у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, від 18 липня 2006 року). Перший заявник також скаржився, що не було задоволено його вимогу щодо відшкодування судових та інших витрат, а також матеріальної та моральної шкоди. Ретельно розглянувши ці скарги з урахуванням усіх наявних у нього документів, Суд вважає, що вони не виявляють жодних ознак порушення прав і свобод, гарантованих Конвенцією. З цього випливає, що ця частина заяви має бути визнана неприйнятною як явно необґрунтована відповідно до підпункту «а» пункту 3 та пункту 4 статті 35 Конвенції».

Окремо у п. 31 та п. 36 даного рішення було зазначено, що кожна держава вправі самостійно обирати вид та спосіб соціального забезпечення своїх громадян, зокрема у пенсійних виплатах, та що не можна вважати «законним сподіванням» отримання соціальних виплат, які державою у відповідному законодавстві не передбачено. При цьому держава не допустила зменшення або зміну пенсійних виплат, які отримує позивач. Тому в даному випадку «законне сподівання» ОСОБА_1 на перерахунок пенсії не ґрунтується на вимогах національного законодавства, а тому підлягає відхиленню.

Окремо суддя зазначає, що позивач з одного боку просить суд перерахувати вже нараховану їй пенсію відповідно до норм ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року на підставі відповідних постанов Кабінету Міністрів України, прийнятих на її виконання, а з іншого замовчує, що відповідно до ст.90 вищевказаного закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто пенсія позивача в разі її перерахунку повинна становити не 90% від заробітної плати на момент виходу на пенсію, а розмір, який вираховується як 1% заробітної плати за кожний повний рік страхового стажу, який при цьому для жінок для отримання мінімальної пенсії за віком повинен скласти 30 років.

Судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до ч.2 ст.94 КАС України слід компенсувати за рахунок позивача по справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 11, ч.2 ст.98, 99, 100, 107, ч.4 ст.122, 160-163 КАС України, рішення Європейського суду з прав людини по справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та 71378/10) від 26.06.2014 року, яке набуло статусу остаточного 26.09.2014 року, нормами ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії щодо відмови їй у перерахунку та виплаті пенсії державного службовця у розмірі 90% від заробітної плати відповідної категорії державного службовця з урахуванням не включених у розрахунок заробітної плати при виході на пенсію матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати за період до 07 червня 2016 року залишити без розгляду.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Первомайському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії щодо відмови їй у перерахунку та виплаті пенсії державного службовця у розмірі 90% від заробітної плати відповідної категорії державного службовця з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати на підставі зміненого з 01.12.2015 року та окремо з 01.05.2016 року розміру заробітної плати за період з 07 червня 2016 року до 07 грудня 2016 року та довічно відмовити у повному обсязі через їх безпідставність.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О. В. Кочнєв