Справа № 202/7972/16-а
Суддя: Волошин Є. В.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/7972/16-а
Провадження № 2-а/202/31/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 січня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді Волошина Є.В.

за участю секретаря Репіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську лейтенанта Зозуля Ірини Володимирівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську лейтенанта Зозулі І.В., в якому просила суд скасувати постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КупАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн. серії ЕАА № 039309 від 10.12.2016 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначила, що з даної постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач 10 грудня 2016 року о 10 год. 30 хв. на проспекті Слобожанському рухалась на автомобілі НОМЕР_1 та порушила вимогу знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушила вимоги п. 8.4.б «Порушення вимог знаків пріоритету» та скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КупАП. Вважає вищезазначену постанову незаконною, оскільки позивач перед знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» здійснила зниження швидкості руху і зупинку автомобіля, яку інспектор оцінив як «недостатня зупинка». Крім того, вказаний дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», встановлений на пр.Слобожанському (виїзд з вул. Малиновського маршала) не відповідає вимогам ДСТУ 4100-2002, так як згідно пункту 10.2.4 ДСТУ 4100-2002: дорожні знаки повинні встановлюватись з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускається установлювати на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом. В даному випадку знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», розташований з лівої сторони дороги, і не забезпечує спрямованість інформації, яку він повинен передавати до учасників руху, для яких він призначений. Також дорожній знак не відповідає вимогам ДСТУ 4100-2002 у пункті 10.4.3 знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», згідно якого останній повинен установлюватись у місцях, де згідно з вимогами п.10.4.2. може бути установлено знак 2.1, але не забезпечено видимість транспортних засобів, які наближаються дорогою, що перетинається. Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перехрестями зі складним плануванням, знак 2.2 повинен установлюватись з табличкою 7.8. В Даному випадку табличка 7.8 не була встановлена. Згідно правил дорожнього руху знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» встановлено безпосередньо перед перехрестям, то йому повинен передувати знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2. Такі знаки не встановлені на цій ділянці дороги. Таким чином дії відповідача щодо притягнення її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу є неправомірними, у зв'язку з чим, на думку позивача, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу правопорушення.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач інспектор роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську лейтенант Зозуля І.В. в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд в порядку ст. 128 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, встановив факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Інспектора 4 роти, 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську, лейтенанта Зозулі Ірини Володимирівни серії ЕАА № 039309 від 10 грудня 2016 року позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. З даної постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач 10 грудня 2016 року о 10 год. 30 хв. на проспекті Слобожанському рухалась на автомобілі НОМЕР_1 та порушила вимогу знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушила вимоги п. 8.4.б «Порушення вимог знаків пріоритету» та скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КупАП.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.1 Правил передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху знак «Проїзд без зупинки заборонено» - забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об'єктивного дослідження справи, однак не зобов'язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, фото-відеозапис, яким зафіксовано адміністративне правопорушення, представник відповідача не надав.

Крім того, як вбачається з фотокарток, які позивачем було долучено до матеріалів справи, вказаний дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», встановлений на пр.Слобожанському (виїзд з вул. Малиновського маршала) не відповідає вимогам ДСТУ 4100-2002, так як згідно пункту 10.2.4 ДСТУ 4100-2002: дорожні знаки повинні встановлюватись з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускається установлювати на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом. В даному випадку знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», розташований з лівої сторони дороги, і не забезпечує спрямованість інформації, яку він повинен передавати до учасників руху, для яких він призначений.

Також дорожній знак не відповідає вимогам ДСТУ 4100-2002 у пункті 10.4.3 знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», згідно якого останній повинен установлюватись у місцях, де згідно з вимогами п.10.4.2. може бути установлено знак 2.1, але не забезпечено видимість транспортних засобів, які наближаються дорогою, що перетинається. Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перехрестями зі складним плануванням, знак 2.2 повинен установлюватись з табличкою 7.8. В Даному випадку табличка 7.8 не була встановлена.

Згідно правил дорожнього руху знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» встановлено безпосередньо перед перехрестям, то йому повинен передувати знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2. Такі знаки не встановлені на цій ділянці дороги.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та не спростовано позицію позивача.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за наведених обставин оскаржувана постанова не може залишатися в силі, а тому позов слід задовольнити і скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську лейтенанта Зозулі І.В. серії ЕАА № 039309 від 10 грудня 2016 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КупАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 69-71,159-163,171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську лейтенанта Зозуля Ірини Володимирівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 10 грудня 2016 року серії ЕАА № 039309 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КупАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1- закрити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови

Суддя Волошин Є.В.