Справа № 804/8400/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 р. Справа № 804/8400/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріЗоідзе Т.А,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Військового прокурору Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі позивача 1 Міністерства оборони України, позивача 2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, ОСОБА_4, публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «РадаБанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство Будвироби» про зобов'язання вчинити певні дії,-
Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі позивача 1 Міністерства оборони України, позивача 2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, ОСОБА_4, публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «РадаБанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство Будвироби» про зобов'язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що військова прокуратура на законних підставах звернулась до відповідача із вимогою про скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, проте Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області відмовила у скасуванні вищевказаних свідоцтв про право власності та внесенні відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська та відповідач надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі в письмовому провадженні.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 подала клопотання про відкладення розгляду справи через занятість її представника в іншому судовому процесі, проте жодних доказів на підтвердження даної обставини не надала, у зв'язку з чим суд, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив проводити розгляд справи без його участі у письмовому провадженні.
Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно державного акту на право безстрокового користування земельною ділянкою, виданого у 1988 році, земельна ділянка площею 20 447,0 гектарів, передана у постійне користування Дніпропетровській квартирно-експлуатаційній частині, правонаступником якої є Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська. До складу вищевказаної земельної ділянки площею 20 447,0 гектарів, входить земельна ділянка площею 4,2 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, (кадастровий номер НОМЕР_1). Таким чином, з 1988 року зазначена земельна ділянка є державною власністю та знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Новомосковської райдержадміністрації та відділу земельних ресурсів з вимогами про зобов`язання відділу земельних ресурсів Новомосковської райдержадміністрації вилучити земельну ділянку площею 4,2 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 зі складу земель Міністерства оборони України і перевести в землі запасу для рекреаційних цілей, внести відповідні зміни до обліку земель, зобов`язати Новомосковську райдержадміністрацію укласти договір оренди вищезазначеної земельної ділянки.
Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2008 року у справі № 2а-448/08/0427 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено: зобов`язано відділ земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вилучити земельну ділянку площею 4,2 га, яка розташована по АДРЕСА_1 зі складу земель Міністерства Оборони України і перевести в землі запасу для рекреаційних цілей, зобов`язано відділ земельних ресурсів Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області внести відповідні зміни до обліку земель, зобов`язано Новомосковську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області укласти з ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га, яка розташована по АДРЕСА_1.
У квітні 2008 року головою Новомосковської райдержадміністрації видано розпорядження про вилучення земельної ділянки площею 4,2 га зі складу земель оборони і переведення її в землі рекреаційного призначення на території Черкаської селищної ради.
15 липня 2008 року у відповідності до технічної документації, виготовленої на підставі вищезазначеного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, а також розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації Дніпропетровської області № 1080-р-08 від 02 липня 2008 року, було укладено договір від 15.07.2008 року оренди вказаної ділянки площею 4,2 га під будівлями та спорудами з ОСОБА_3 та земельна ділянка передана орендарю.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №2а-448/08/0427 від 01 березня 2011 року апеляційна скарга Новомосковського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області задоволена, постанова Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2008 року скасована: в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, внаслідок чого земельна ділянка площею 4,2 га, яка розташована по АДРЕСА_1 була повернута до земель оборони.
Крім того, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2013 року у провадженні № 22-ц/774/1626/13 визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га, яка розташована по АДРЕСА_1, який укладений 15 липня 2008 року, та зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4 повернути вищезазначену земельну ділянку площею 4.2 га належному землекористувачу - Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.04.2013 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2013 року залишено без змін.
Суд зауважує, що зазначені в деклараціях про готовність об'єкта до експлуатації будівельні роботи з реконструкції передбачають перебудову введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників, забезпечується удосконалення виробництва, поліпшення умов експлуатації та якості послуг (пункт 3.21 ДБН А2.2-3-2014 СКЛАД ТА ЗМІСТ ПРОЕКТНОЇ ДОКУМЕНТАЦІЇ НА БУДІВНИЦТВО). Тобто реконструкція не є будівництвом з нуля.
Однак фактично була здійснена не реконструкція вже існуючих будівель, а будівництво новоствореного майна, а саме котеджів НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 за адресою АДРЕСА_1.
При цьому з вищевказаних декларацій вбачається, що треті особи не вказали про те, що зазначена земельна ділянка належить Міністерству оборони України, а також не вказали про відсутність дозволу на будівництво новобудов з боку фактичного володільця земельної ділянки.
Так, в порушення зазначеного законодавства, у вказаних деклараціях внесено неправдиву інформацію про належність земельної ділянки у користуванні згідно договору оренди від 15 липня 2008 року, який на той час вже був визнаний недійсним у судовому порядку.
Листом № 02-08-3097/0/327-16 від 26.08.2016 року Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області відмовила у скасуванні вищевказаних свідоцтв про право власності та внесенні відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У відповідності до статті 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.
За приписами статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України», пунктів 1, 4 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 671, пункту 44 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями і «Керівництва з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України», затверджених наказом Міністра оборони України № 483 від 22 грудня 1997 року (діючого на момент прийняття оскаржуваного рішення ради), встановлено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, яке зокрема, здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність, готує пропозиції щодо зміни цільового призначення земельних ділянок Збройних Сил, надає згоду на вилучення земельних ділянок, які не використовуються Збройними Силами України.
Як центральний орган виконавчої влади Міністерство оборони України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до розділу V Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №448 від 03.07.2013 року, квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України.
В силу пункту 2.4 вказаного Положення КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності.
Згідно пункту 5.14 Положення фонди військових містечок та земельні ділянки, утримання яких фінансується за рахунок бюджетних асигнувань відповідно до кошторису МО України на квартирно-експлуатаційне забезпечення, обліковуються у КЕВ (КЕЧ).
За змістом пункту 4.5 Положення Начальник КЕВ, будучи командиром військової установи, у разі вилучення земель оборони або нерухомого військового майна зобов'язаний вжити заходів щодо захисту інтересів держави відповідно до чинного законодавства.
У відповідності до частин 1, 3 статті 375 Цивільного кодексу України, статей 90, 95 Земельного кодексу України, частини 2 статті 24, частин 2, 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» лише власники або землекористувачі земельних ділянок мають право здійснювати проектування та будівництво на них відповідних об'єктів нерухомості, при цьому за умов обов'язкового додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умов використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок.
Частиною 4 статті 373 Цивільного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Згідно статті 152 Земельного кодексу України захист прав землекористувача прирівнюється до захисту прав власника.
Тобто права належного землекористувача, яким є Міністерство оборони України, прирівняні законом до прав власника і, відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України є непорушними.
Відповідно до частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту його прийняття в експлуатацію.
В силу приписів постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» Декларація «Про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до I-III категорії складності» (котеджі НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 належать до ІІ категорії складності), у пункті 13 повинна містити інформацію про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою (дата, серія, номер документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, дата, номер договору суперфіцію та кадастровий номер земельної ділянки).
Згідно пункту 49 постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку.
Як вбачається з матеріалів справи, жодного дозволу від належного землекористувача - Міністерства оборони України або Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська треті особи для будівництва вищезазначених котеджів на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, не отримували.
Тобто, на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні Міністерства оборони України, без жодних погоджень з належним землекористувачем, у порушення діючого законодавства були побудовані котеджі НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4,НОМЕР_5 та оформлено право власності.
У зв'язку з тим, що декларації про готовність об'єктів до експлуатації, на підставі яких видані свідоцтва про право власності, були скасовані, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення у сфері державної реєстрації прав також підлягають скасуванню.
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
За приписами частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В силу частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір підлягає компенсації за користь бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Військового прокурору Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі позивача 1 Міністерства оборони України, позивача 2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, ОСОБА_4, публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «РадаБанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство Будвироби» про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.
Зобов'язати Новомосковську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області скасувати записи № 6925074, № 12481767, № 12483480, № 13037767 в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на котеджі НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати Новомосковську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення про скасування Свідоцтв про право власності на нерухоме майно ІН 49605202 від 11.12.2015 року, ІН 49617342 від 11.12.2015 року, ІН 26508904 від 08.09.2014 року, ІН 26513268 від 08.09.2014 року, ІН 26517409 від 08.09.2014 року, ІН 26517409 від 08.09.2014 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь Прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України судові витрати у розмірі 9 646,00 грн. (дев'ять тисяч шістсот сорок шість гривень 00 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Степаненко