Справа № 223/859/16-а
Суддя: Дочинець С. І.
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 223/859/16-а
Провадження № 2-а/223/4/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області, діючий як місцевий адміністративний суд в складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вугледарського міського управління соціального захисту населення про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Вугледарського міського суду Донецької області, з адміністративним позовом до відповідача Вугледарського міського управління соціального захисту населення про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що переїхала в м. Вугледар Донецької області на прикінці жовтня 2016 року. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідками № та № від 10.11.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданими Вугледирским міським УСЗН, що діють безстроково. Позивач 10.11.2016 року звернулася до Вугледарського міського УСЗН з заявою про поновлення виплати допомоги при народженні дитини та виплати заборгованості. Відповідач листом № Т-058/62 від 14.11.2016 року повідомив про відмову у здійсненні виплат по заборгованості з підстав пропущення строків звернення за поновленням виплат, що були припинені, визначених п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми. Позивач просить суд визнати дії Вугледарського міського управління соціального захисту населення неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму допомоги при народженні дитини за період з листопада 2014 року.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги та їх обґрунтування підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, представником відповідача подано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що згідно абзацу 33 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року «Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» виплата допомоги поновлюється у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою. Позивачу було відмовлено в поновленні виплати допомоги в зв'язку з тим, що після припинення виплати допомоги при народженні дитини за місцем реєстрації пройшло більше 12 місяців. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 19.04.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку, позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб за фактичним місцем перебування за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідками № та № від 10.11.2016 року (а.с.7).

Відповідно до листа Вугледарського міського управління соціального захисту населення № Т-058/62 від 14.11.2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Вугледарському міському управлінні соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа з 10.11.2016 року, останній раз отримувала допомогу в м. Донецьку в листопаді 2014 року. Згідно інформації про стан фінансування та виплати державних допомог виплата державної допомоги отримувачам м. Донецьк не проводиться з листопада 2014 року. Позивач повинна була звернутися протягом 12 місяців, до листопада 2015 року, за поновленням виплати допомоги при народженні дитини. Тому їй було відмовлено в зазначеній виплаті (а.с.11).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_4 та отримувала виплати допомоги при народженні дитини до листопада 2014 року. Даний факт сторонами не оспорювався.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зазначає, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до ч. 7, 9 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Пункт 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (далі - Порядок), містить більш вичерпний перелік підстав припинення виплати допомоги при народженні дитини.

Відповідач у своїх запереченнях, в обгрунтування правомірності відмови у поновленні виплати допомоги при народженні дитини посилається на аб. 33 п. 13 Порядку, при цьому цитата вказаного пункту є неповною, а саме: пропущено "у випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим, двадцять дев'ятим і тридцятим цього пункту".

Однак, суд не може погодитися з вказаною позицією відповідача оскільки, з аналізу п. 13 Порядку вбачаються підстави припинення виплати допомоги при народженні дитини з підстав невиконання батьківських обов'язків, відмови від дитини, передання її на виховання до інтернату чи інших закладів, тощо. Відповідно абзац 33 пункту 13 Порядку, на який посилається відповідач, передбачає поновлення виплати допомоги, яка була зупинена з зазначених підстав.

Крім того, слід зазначити, що абз. 1 п. 55 розділу "Виплата державної допомоги сім'ям з дітьми" Порядку передбачає, що допомога, яка не отримана вчасно внаслідок невиконання її отримувачами умов, визначених цим Порядком, виплачується за минулий час з моменту призначення, але не більш як за шість місяців з місяця звернення за її одержанням, крім випадків, визначених у абзаці десятому пункту 35 цього Порядку.

Абзацом 2 вказаного пункту передбачено, що призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім'ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень.

Суд вважає, що вини одержувача ОСОБА_1 у не отриманні допомоги при народженні дитини вчасно не має, також судом встановлено, що позивачка виховує дитину та виконує батьківські обов'язки, обмежень в часі щодо поновлення виплати допомоги при народженні дитини, припиненої не з вини одержувача ОСОБА_1, в Законі України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, не передбачено.

Крім того, суд вважає, що позивач та її дитина як громадяни України мають право на соціальний захист від держави, а соціальний захист - це комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на захист добробуту кожного члена суспільства. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, держава зобов'язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Позивач ОСОБА_1, в сім'ї якої виховуються та проживає неповнолітня дитина, має право на державну допомогу, яка надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Враховуючи зазначене, обмежень в часі для звернення за поновленням виплати допомоги при народженні дитини не має, а тому суд вважає, що слід ОСОБА_1 виплату допомоги при народженні дитини поновити.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд не погоджується з запереченнями відповідача (із зазначених вище підстав) і вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення та законності підстав у відмові в поновленні виплат державної допомоги при народженні дитини.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати дії Вугледарського міського управління соціального захисту населення по ненарахуванню та невиплаті ОСОБА_1 недоотриманої суми допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 неправомірними, зобов'язавши Вугледарське міське управління соціального захисту населення здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 за період з листопада 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», п. 55 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року, ст. 2, 6, 7, 11, 18, 19, 71, 94, 158-163 КАС України, суд,

П о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1до Вугледарського міського управління соціального захисту населення про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Вугледарського міського управління соціального захисту населення по ненарахуванню та невиплаті ОСОБА_1 недоотриманої суми допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 неправомірними.

Зобов'язати Вугледарське міське управління соціального захисту населення здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 за період з листопада 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку і подана в апеляційну інстанцію через Вугледарський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.