Справа № 2а-10891/10/1370
Суддя: Тертичний Віталій Григорович
Дата ухвалення: 2011-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2011 р. № 2а-10891/10/1370

Державна податкова інспекція у Личаківському районі м.Львова
до ФО-П ОСОБА_1
про про припинення підприємницької діяльності ,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2010 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ДПІ у Личаківському районі м. Львова до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не подає звітність з 19.08.2008 року, чим порушує вимоги чим порушує вимоги частини першої статті 9 Закону України «Про систему оподаткування». Покликаючись на повноваження органів Державної податкової служби, передбачені пунктом З статті 10 Закону України «Про державну податкову службу України», просить припинити підприємницьку діяльність відповідача як фізичної особи - підприємця.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо припинення за зверненням субєкта владних повноважень юридичних осіб чи фізичних осіб підприємців у випадках, передбачених законом.

Ухвалою від 22 листопада 2010 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

Відповідач в зазначений в ухвалі строк заперечень на адміністративний позов не подав. Конверт з ухвалою та копіями документів повернутий відділом звязку із відміткою «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до частини одинадцятої статті 35 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставин суддя розглядає адміністративну справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суддя даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

Як вбачається з довідки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 зареєстрована, як субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець 18.08.2008 року за номером запису 1.

Як платник податків, відповідач перебуває на обліку в ДПІ у Личаківському районі м. Львова, що підтверджується довідкою від 15.11.2010 р. № 27908.

Станом на 07.10.2010 року відповідач заборгованості по податках перед бюджетом немає, що підтверджується довідкою ДПІ у Личаківському районі м. Львова від 07.10.2010 р. № 24128.

Згідно листа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 10.09.2010 року № 4050/05, відповідач на обліку не перебуває.

Згідно листа Управління Пенсійного фонду у Личаківському районі м.Львова від 09.09.2010 р. № 8229/04-34, заборгованість у відповідача по сплаті відповідних платежів відсутня.

Неподання відповідачем декларацій про доходи починаючи з 19.08.2008 року підтверджується актом № 637 від 03.11.2010 року, складеним працівниками ДПІ. Таким чином, неподання декларацій відповідачем триває понад один рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 9 Закону України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991 року платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів). Дослідженими у справі доказами встановлено факт невиконання відповідачем цього обов'язку.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990 року (з наступними змінами і доповненнями) завданнями органів державної податкової служби, серед інших, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі - податки, інші платежі).

На реалізацію цієї функції органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності (пункт 17 частина перша стаття 11 Закону).

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»від 15.05.2003 року (з наступними змінами і доповненнями), державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться, зокрема, у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до частини другої статті 46 зазначеного вище Закону підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є, зокрема, неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Надані суду докази засвідчують наявність між сторонами правовідносин та фактичних обставин, передбачених статтею 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», а тому позов слід задовольнити.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог статті 94 КАС України, зокрема, частин 2 та 4, судові витрати у формі судового збору, з відповідача не належить стягувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 122, 123, 127, 130, 135, 143, 151-154, 160, 161, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Припинити підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса: м.Львів, вул. І.Франка, 3/7, ідентифікаційний код НОМЕР_1).

3. Зобовязати ОСОБА_1 виконати постанову негайно і здійснити заходи, повязані з ліквідацією субєкта господарювання у встановленому законом порядку, подати органу державної реєстрації документи відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

4. В день набрання постановою законної сили направити її копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи - підприємця для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

5. Судовий збір зі сторін стягувати не слід.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 27 січня 2011 року.

Суддя Тертичний В.Г.