Справа № 464/7915/16-а
Суддя: Рудаков І. П.
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/7915/16-а
пр.№ 2-а/464/38/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.01.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І.П.

за участі секретаря судового засідання Гевко О.-В.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представників відповідачів Смолинець М.М., Колодійчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції взводу №2 роти №2 батальйон №4 управління патрульної поліції у м.Львові Форостяк Івана Степановича, управління патрульної поліції м.Львова, головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення коштів -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з уточненням просить: визнати незаконною та скасувати постанову серії ДР №093796 від 18 жовтня 2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення; стягнути з Державного бюджету України кошти, витрачені за сплату послуг транспортування та зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 864,00 грн. Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху не порушувала, адже не здійснювала зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим створила перешкоду для руху іншим транспортним засобам. Вважає, що транспортний засіб знаходився не в місці виїзду (заїзду) з прилеглої території, а на проїзній частині, яка є широкою, натомість виїзд з прилеглої території був вільним для проїзду. Разом із тим, тимчасово затримано автомобіль позивача та за допомогою викликаного ними евакуатора доставлено автомобіль позивача для зберігання на спеціальний майданчик (штрафмайданчик). Позивач вважає дії відповідача по доставленню автомобіля на штрафмайданчик протиправними, здійсненими з порушенням вимог законодавства, оскільки вважає, що якщо після виявлення поліцейськими правопорушення існує можливість усунути причину затримання транспортного засобу і таке усунення припинить створення припинить створення перешкоди дорожньому руху, транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені в адміністративному позові, просить такий задовольнити.

У судовому засіданні відповідач інспектор Форостяк І.С., представник відповідача Управління патрульної поліції м.Львова Колодійчук О.В. заперечували проти заявленого позову. Пояснили, що18 жовтня 2016 року о 10 год. 57 хв. у м.Львові на вулиці Лазаренка,11 автомобіль позивача марки «Hyundai Elantra». д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений та стояв безпосередньо в місті виїзду в`їзду з прилеглої території військової частини, що створило перешкоду заїзду військовому тягачу на територію військової частини. Лише після затримання автомобіля позивача та доставлення на спеціальний майданчик,військовий тягач зміг заїхати на територію військової частини. Відповідачами не порушено жодних прав позивача при прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення; всі рішення щодо тимчасово затримання автомобіля та доставлення на спеціальний майданчик приймалися у відповідності до Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 та Закону України "Про Національну поліцію", а тому адміністративний позов є безпідставним та не підлягає задоволенню.
У судовому засіданні представник відповідача ГУ державної казначейської служби України у Львівській області Смолинець М.М. заперечив проти позову та просить у такому відмовити.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оглянувши відеоматеріали події, з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного, з огляду на таке.

18 жовтня 2016 року інспектором поліції взводу №2 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Львові Форостяк І.С. винесено постанову серії ДР №093796, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.122 КУпАП. З постанови вбачається, що позивач 18 жовтня 2016 року о 10 год. 57 хв. у м.Львові на вулиці Лазаренка,11, керував автомобілем марки «Hyundai Elantra». д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, а саме 1 м, чим створила суттєву перешкоду для руху інших транспортних засобів, чим порушила п.15.9 (и) ПДР України.

Після виявлення правопорушення працівниками поліції відбиралися пояснення у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що вказано у акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 18.10.2016. Було здійснено виклик евакуатора. Після приїзду евакуатора, за участю свідків та представника підприємства якому належить евакуатор складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Після чого автомобіль завантажено на евакуатор та траснпорний засіб прийняв працівник ЛКП «Муніципальна дружина» ОСОБА_5 для його примусового переміщення.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення та транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Окрім пояснень сторін, факт порушення позивачем п.15.9 (и) ПДР України підтверджується також іншими доказами.

Так, з відеозапису з місця події, який був переглянутий в ході судового розгляду, видно, що автомобіль позивача марки «Hyundai Elantra». д.н.з. НОМЕР_1 18 жовтня 2016 року о 10 год. 57 хв. у м.Львові на вулиці Лазаренка,11, зупинений та стоїть безпосередньо в місті виїзду в`їзду з прилеглої території військової частини, що створило перешкоду заїзду військовому тягачу на територію військової частини.

З витягу АРМ 102 убачається, що 18 жовтня 2016 року о 10 год. 30 хв. гр. ОСОБА_4 звертався по телефону на пульт оператора 102 з повідомленням про перешкоду проїзду на територію військової частини автомобілем «Hyundai», який припаркований з порушенням ПДР.

Враховуючи зазначені обставини, а також відсутність належних доказів в підтвердження позовних вимог, суд вважає, що факт вчинення порушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП встановлений та доведений, а тому інспектором УПП правомірно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з дотриманням вимог передбачених ст.ст.280, 283 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ч.3 ст.122 КУпАП України, з врахуванням вимог ст.33 КУпАП, порушень при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення чи прийнятті постанови, які б свідчили про незаконність оскаржуваної постанови, судом не встановлено, а тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування даної постанови.
Щодо позовної вимоги про стягнення коштів з Державного бюджету України , витрачених за сплату послуг транспортування та зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.265-2 КУпАП У разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.
Так, Відповідно до частини 2 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 (далі- Порядок) тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.
Відповідно до частини 4 цього Порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції.
Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, позивач не міг усунути правопорушення на місці в максимально короткий строк, оскільки, по-перше, на момент виявлення порушення був відсутній, по-друге, правопорушення, а саме: зупинка 1 м від виїзду з прилеглої території, що створило суттєву перешкоду для руху іншим транспортним засобам, у зв`язку з чим було усунуте працівниками патрульної поліції за допомогою евакуатора, по третє, позивач заявився на місці по завершенню завантаження ТЗ на евакуатор та складення Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (від 18.10.2016 о 10.57 год.). Вказане підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 1102, доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів - евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими територіальним органом Національної поліції укладені в установленому порядку договори.
Після прибуття евакуатора поліцейський у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, яким належить евакуатор, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу із зазначенням: дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку; посади, місця роботи, прізвища, імені та по батькові особи, яка приймає рішення про тимчасове затримання і доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку; типу, марки, державного реєстраційного номера, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується і доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку; найменування, місцезнаходження та номера телефону підприємства, установи або організації, які доставляють транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, державного реєстраційного номера евакуатора; адреси місця зберігання транспортного засобу; посади, прізвища, імені та по батькові особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.
Зазначений акт підписують присутні під час його складання особи: особа, яка прийняла рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, два свідки, а також водій і страховий комісар у разі їх присутності.
Згідно з Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках № 1102 від 17 грудня 2008 року, а саме пункту 10, строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, складення протоколу про адміністративне правопорушення або акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а строк зберігання - з моменту доставляння ТЗ на спеціальний майданчик.
В даному випадку, суд приходить до висновку, про правомірність дій відповідачів, в частині тимчасового затримання автомобіля та доставлення його на спеціальний майданчик, враховуючи факт появи позивача на місці правопорушення. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи на момент появи позивача було завершені роботи по завантаженню транспортного засобу. Таким чином, на момент появи позивача працівниками поліції була завершена процедура передачі автомобіля для примусового переміщення, автомобіль був прийнятий працівником підприємства уповноваженого на переміщення, що стверджується актом огляду та тимчасового затримання ТЗ від 18.10.2016 о 10.57 год., за яким транспортний засіб для його примусового переміщення прийняв працівник ЛКП «Муніципальна дружина» та містить підписи осіб, що здійснюють переміщення ТЗ. Тобто, дії особи, яка прийняла рішення про тимчасове затримання транспортного засобу на спеціальний майданчик завершені та відповідальна особа прийняла такий транспортний засіб для переміщення.
Із аналізу встановлених судом обставин, вбачається, що в даному випадку строк затримання обраховується із моменту складення акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.
Відповідно до частини 12 Порядку повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов`язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред`явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення.
Згідно частини 13 Порядку за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці справляється плата у встановленому спільним наказом МВС, Мінфіну та Мінекономіки розмірі.
Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій №2354 від 21.10.2016 та №2444 від 21.10.2016 ОСОБА_1 сплачено кошти за транспортування та зберігання транспортного засобу всього у розмірі 864,00 грн.
Враховуючи вищевказане, дії інспектора патрульної поліції Форостяк І.С. щодо евакуації транспортного засобу є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню. З огляду на даний висновок, суд не встановлює підстав для відшкодування витрат, понесених позивачем в зв`язку з затриманням транспортного засобу.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до переконання, що оскільки, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій шляхом надання належних та достатніх доказів, а тому приходжу висновку, що у цій позовній вимозі також необхідно відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст. ст.9, 122, 251, 256, 265-2, 280, 283 КУпАП, Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» та керуючись ст. ст. 9, 122, 251, 256, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 11, 69, 71, 86, 159, 160, 167, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора поліції взводу №2 роти №2 батальйон №4 управління патрульної поліції у м.Львові Форостяк Івана Степановича, Управління патрульної поліції м.Львова, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання незаконною та скасування постанови інспектора поліції взводу №2 роти №2 батальйон №4 Управління патрульної поліції у м.Львові Форостяк І.С. по справі про адміністративне правопорушення серії ДР №093796 від 18 жовтня 2016 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. та стягнення з Державного бюджету України коштів, витрачених за сплату послуг транспортування та зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 864,00 грн. відмовити.

Постанову може бути оскаржено згідно зі ст.186 КАС України протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий Рудаков І.П.