Справа № 823/1740/16
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року справа № 823/1740/16

м. Черкаси

18 год. 25 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

за участю секретаря - Дудки Г.О.,

представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю,

представника відповідача Костюк І.Я. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_3, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо внесення земельної ділянки державної власності орієнтовною площею 14 га для сінокосіння і випасання худоби в адміністративних межах Галаганівської сільської ради Чигиринського району (за межами населеного пункту) до Переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах, затвердженого наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.03.2016 №133;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.03.2016 №133 "Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах".

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що спірна земельна ділянка неправомірно включена до переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах. Зокрема, були допущені наступні порушення: не були проведені передбачені законодавством дії щодо добору земельної ділянки (наприклад, інвентаризація земель); підставою для внесення ділянки до переліку стала службова записка, а не документація із землеустрою; не був визначений та вказаний у наказі кадастровий номер земельної ділянки (а лише кадастровий квартал); відповідач самовільно, за відсутності правових підстав, змінив функціональне використання земельної ділянки (із земель пасовища на землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що суперечить положенням ч. 5 ст. 20 ЗК України; згідно з абз. 16 ч. 2 ст. 134 ЗК України, при передачі (наданні) земельних ділянок громадянам для сінокосіння та випасання худоби земельні торги не проводяться.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволенян позову, мотивуючи це тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.03.2016 №133 спірну земельну ділянку включено до переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах. Підставою для прийняття такого рішення стала службова записка в.о. начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення від 18.03.2016, в якій за результатами аналізу звернень фізичних та юридичних осіб пропонується включити до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельних торгах: земельну ділянку площею 14,2 га в адмінмежах Галаганівської сільської ради Чигиринського району.

Представник відповідача зазначає, що спірна земельна ділянка є несформованою, тому не має кадастрового номеру, її функціональне використання не визначено. Право відповідача включати несформовані земельні ділянки до переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах було передбачено п. 2.1. Методичних рекомендацій щодо підготовки територіальними органами Держземагентства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів, затверджених наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 22.10.2014 № 343.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у червні 2016 року позивач звертався до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 14 га в користування на умовах оренди в адміністративних межах Галаганівської сільської ради Чигиринського району для сінокосіння та випасання худоби.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 08.07.2016 №5845/6-16 позивача повідомлено про те, що земельна ділянка площею 14 га в адміністративних межах Галаганівської сільської ради Чигиринського району включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на продаж на земельних торгах. У вказаному листі Головне управління зазначило про неможливість вирішення порушеного питання, з посиланням на ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що листом відділу Держземагентства у Чигиринському районі Черкаської області від 23.10.2016 №2404/10-06, адресованому ГУ Держземгентства у Черкаській області, надано перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, зокрема, надано інформацію про пасовища площею 30,7 га.

24 березня 2016 року в.о. начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення подано на ім'я в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області службову записку від 18.03.2016 (вх. №35/3-16-0.52 від 24.03.2016), в якій за результатами аналізу звернень фізичних та юридичних осіб просить включити до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельних торгах: земельну ділянку площею 14,2 га в адмінмежах Галаганівської сільської ради Чигиринського району.

21 березня 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області винесено наказ №133 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах», за яким земельна ділянка площею 14,2 га з номером кадастрового кварталу НОМЕР_1, яка розташована в адмінмежах Галаганівської сільської ради Чигиринського району включена до переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах (згідно з додатком).

На викопіюванні (графічному зображенні) земельної ділянка, на яку претендує позивач, видно, що остання входить до земельної ділянки площею 14,2 га.

Суд звернув увагу, що службова записка, яка, згідно пояснень представника відповідача, слугувала підставою для видачі оскаржуваного наказу, надійшла до відповідача після видачі наказу про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 136 Земельного кодексу України передбачено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Згідно із ч. 2 ст. 136 Земельного кодексу України добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об'єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Відповідно до п. 2.1 Методичних рекомендацій щодо підготовки територіальними органами Держземагентства до продажу на земельних торгах прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за рахунок коштів виконавців земельних торгів, затверджених наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 22.10.2014 № 343 (втратив чинність згідно з наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23 червня 2016 року N 178) (далі - Методичні рекомендації), структурним підрозділам головних управлінь Держземагентства в областях, місті Києві, управлінням (відділам) Держземагентства у районах (містах), міжрайонним, міжміським, міськрайонним управлінням (відділам) Держземагентства за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних і юридичних осіб про надання (передачу) земельних ділянок для ведення фермерського господарства та ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва рекомендується здійснити добір земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги, включаючи несформовані земельні ділянки, що можуть бути об'єктами землеустрою під час підготовки відповідних лотів до продажу.

Структурним підрозділам головних управлінь Держземагентства в областях, місті Києві, управлінням (відділам) Держземагентства у районах (містах), міжрайонним, міжміським, міськрайонним управлінням (відділам) Держземагентства після здійснення добору земельних ділянок, включаючи несформовані земельні ділянки (об'єкти землеустрою) сільськогосподарського призначення державної власності, права на які можуть бути виставлені на земельні торги, рекомендується звернутись до начальників головних управлінь Держземагентства в областях, місті Києві з пропозиціями про включення зазначених земельних ділянок до переліку земельних ділянок, права на які виставляються на земельні торги, із зазначенням їх місця розташування, орієнтовних кількісних та якісних (у разі наявності) характеристик (п. 2.2 Методичних рекомендацій).

Частина 3 ст. 136 Земельного кодексу України передбачає, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Так, ч. 4 ст. 136 Земельного кодексу України встановлено, що підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів.

Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає:

а) виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості);

б) державну реєстрацію земельної ділянки;

в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку;

г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї;

ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків продажу на земельних торгах права оренди на неї;

д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки;

е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим розміру орендної плати, визначеного Податковим кодексом України;

є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за ринкову вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок;

ж) визначення виконавця земельних торгів, дати та місця проведення земельних торгів.

Отже, в наведеному вище переліку відсутнє присвоєння земельній ділянці кадастрового номера під час підготовки лотів до проведення земельних торгів, що в свою чергу спростовує доводи відповідача, викладені в запереченнях, оскільки для внесення спірної земельної ділянки до Переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності та прав на них, їй вже має належати індивідуальний кадастровий номер, що прямо передбачено законом, а саме: абз. 2 ч. 1 ст. 136 Земелього кодексу України.

В оскаржуваному наказі визначено функціональне використання спірної земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з довідки державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями від 15.02.2016 №Г-57/0-62/19-16, виданої відділом Держгеокадастру у Чигиринському районі Черкаської області, спірна земельна ділянка належить до виду сільськогосподарських угідь - пасовища.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до ч.1 ст.34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Згідно з ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.2 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України встановлено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Згідно з ч.3 ст.134 Земельного кодексу України земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами у справі, що спірна земельна ділянка є земельною ділянкою державної власності (землі запасу), належить до земель сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (пасовища), кадастровий номер відсутній.

Згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 №548, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за №1011/18306, код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі.

Класифікації видів цільового призначення земель визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів.

Землі сільськогосподарського призначення (землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; землі, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше)

Землі сільськогосподарського призначення (Секція А) можуть бути призначені: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01), для ведення фермерського господарства (01.02), для ведення особистого селянського господарства (01.03), для ведення підсобного сільського господарства (01.04), для індивідуального садівництва (01.05), для колективного садівництва (01.06), для городництва (01.07), для сінокосіння і випасання худоби (01.08), для дослідних і навчальних цілей (01.09), для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства (01.10), для надання послуг у сільському господарстві (01.11), для розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції (01.12), для іншого сільськогосподарського призначення (01.13), для цілей підрозділів 01.01 - 01.13 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду (01.14).

Відповідно до Переліку угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ), що є Додатком 4 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, сіножаті - підгрупа включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для сінокосіння (ГОСТ 26640-85), до яких потрібно включати рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки; пасовища - підгрупа включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ГОСТ 26640-85); рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.34, ч.2 ст.124, ч.2 ст.134, ч.3 ст.134 Земельного кодексу України права оренди на земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби не підлягають продажу на земельних торгах, а тому суд не погоджується за наведеними у запереченні проти позову доводами представника відповідача про те, що оскаржуваним наказом включаючи до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення для продажу прав на них на земельних торгах земельні ділянки з видом угідь «Для сінокосіння і випасання худоби», відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Оскаржуваний наказ позбавляє позивача права на одержання у користування (оренду) вказаних земельних ділянок без участі у земельних торгах, чим порушуються відповідні права та інтереси позивача, передбачені ч.1 ст.34, ч.2 ст.124, ч.2 ст.134, ч.3 ст.134 Земельного кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно із п. 29 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер.

Тобто, Перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та прав на них, які виставляються на земельні торги визначається організатором земельних торгів і заборона щодо відчуження встановлена саме на ті земельні ділянки, які включені до Переліку.

Між тим, до вказаного Переліку може бути включено земельну ділянку тільки за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформовану земельну ділянку, оскільки об'єктом продажу на аукціоні може бути земельна ділянка, яка є об'єктом цивільних прав.

Отже, спірна земельна ділянка площею 14 га в адмінмежах Галаганівської сільської ради не має присвоєного кадастрового номера, тобто є несформованою. Відповідна обставина також підтверджується Довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 15.02.2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскаржуваного рішення відповідно до норм чинного законодавства, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Стосовно відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 350,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з клопотанням про уточнення позовних вимог, позивач просить стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 350,00 грн.

На підставі ч.1 ст.90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.10.2002 у справі №30/63 витрати на правову допомогу при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Статтею 1 Закону України від 20.12.2011 №4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З аналізу ч.2 ст.5 КАС України вбачається, що вчинення окремих процесуальних діє є складовою частиною розгляду і вирішення адміністративної справи. Частинами 2-3 ст.122 КАС України встановлено, що судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні, яке проводиться у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань. Окремі процесуальні дії в разі необхідності можуть вчинятися за межами приміщення суду.

В матеріалах адміністративної справи наявна квитанція про оплату послуг за договором про надання правової допомоги на суму 350,00 грн.

Згідно з даними журналів судових засідань, представник позивача ОСОБА_1 брав участь у судових засіданнях з розгляду цієї справи 05.12.2016, 19.12.2016 та 21.12.2016.

Враховуючи вищевикладене, належною до відшкодування позивачеві сума витрат на правову допомогу складає 350,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо внесення земельної ділянки державної власності орієнтовною площею 14 га для сінокосіння і випасання худоби в адміністративних межах Галаганівської сільської ради Чигиринського району (за межами населеного пункту) до Переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах, затвердженого наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.03.2016 №133.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.03.2016 №133 "Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання цього позову в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 42 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 350 (триста п'ятдесят) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 26.12.2016.