Справа № 805/3920/16-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 р. Справа №805/3920/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12 година 30 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.

за участю секретаря судового засідання Проніні Д.С.

позивача не зявився

представника відповідача 1 не зявився

представника відповідача 2 ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання незаконною постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та визнання неправомірними дій державного виконавця, -

встановив:

25 жовтня 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі позивач), датований 11 жовтня 2016 року і того ж дня надісланий на адресу суду, до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі відповідач 1 або ВПВР), в якому позивач просив:

- визнати незаконною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19 вересня 2016 року ВП № 52259910;

- визнати неправомірними дії державного виконавця щодо дотримання прав позивача, закріплених у ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законі України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», а також щодо дотримання прав позивача, закріплених в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушення яких визнано рішенням Європейського суду з прав людини від 13 лютого 2014 року у справі «ОСОБА_3 та інші проти України».

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що при винесенні спірної постанови державним виконавцем порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач доводив, що виконавчий лист № 2а-5026/07, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 29 липня 2008 року, належним чином не виконаний, що має призводить до порушення прав позивач як сторони виконавчого провадження та як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З урахуванням наведеного позивач наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с. 3-10).

Відповідач 1 ВПВР свого ставлення до заявлених позовних вимог не висловив.

Ч. 3 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Система органів примусового виконання рішень визначена ст. 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VIII, згідно з якою її становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 1 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року за № 759/19497, головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в областях підпорядковуються Міністерству юстиції України та є його територіальними органами.

Згідно з п. 1 Типового положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 квітня 2016 року № 1183/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 квітня 2016 року за № 617/28747, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в областях є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в областях.

До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 181 КАС України, п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», п. 1 Типового положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, належним відповідачем у справі має бути Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

У звязку з тим, що на стадії підготовчого провадження згода позивача на заміну первинного відповідача на належного була відсутня, ухвалою від 05 грудня 2016 року на підставі ч. ч. 1, 3 ст. 52 КАС України до участі у справі у якості другого відповідача залучене Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - відповідач 2 або УДВС) (а.с. 56-57).

Відповідач 2 УДВС позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, сутність яких полягала у тому, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження винесена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач 2 доводив, що заявником пропущений строк предявлення документа до виконання; виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-5026/07 було завершене; виковий документ не відповідав вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (невірно зазначений ідентифікаційний код боржника); згідно з Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440, такі виконавчі документи мали бути подані до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Порядком.

У звязку з цим відповідач 2 стверджував, що державний виконавець мав кілька передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, відповідач 2 наголошував на тому, що рішення суду у справі № 2а-5026/07 стосувалося лише перерахунку пенсії стягувача і не передбачало жодних виплат (а.с. 64-65).

Про дату, час і місце судового розгляду особи, які беруть участь у справі, повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст. ст. 33-36, 38 КАС України.

Позивач до судового засідання не зявився, одночасно з поданням позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач 1 ВПВР явку свого представника до судового засідання не забезпечив.

З урахуванням наведеного і на підставі ч. 4 ст. 122, ч. 4 ст. 128 КАС України справа розглянута за відсутності позивача та представника відповідача 1 - ВПВР.

В судовому засіданні представник відповідача 2 - УДВС позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у запереченнях, просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Зясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, в тому числі матеріали виконавчого провадження № 595/4-16П (ВП № 52259910), суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2 є інвалідом І групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, що підтверджено посвідченнями особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, виписками із акту огляду у МСЕК, витягами із акту огляду у МСЕК (а.с. 12-14).

29 липня 2008 року Донецьким окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист у справі № 2а-5026 про зобовязання Управління Пенсійного фонду у м. Вугледарі Донецької області перерахувати ОСОБА_2 пенсію по інвалідності у відповідності зі ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з 01 серпня 2007 року.

08 серпня 2008 року старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження ВП № 8563080 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-5026, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 29 липня 2008 року.

Сторонами виконавчого провадження ВП № 8563080 були: боржник Управління Пенсійного фонду України у м. Вугледарі Донецької області, стягувач ОСОБА_2 (а.с. 15).

24 грудня 2008 року старший державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2а-5026/07 встановила, що рішення суду виконано фактично, перерахунок пенсії проведено.

У звязку з цим, керуючись ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» старший державний виконавець Григорян Г.Ю. 24 грудня 2008 року винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 8563080 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-5026/07.

24 грудня 2008 року постанова про закінчення виконавчого провадження затверджена в.о. начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 (а.с. 70).

Докази оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 24 грудня 2008 року, визнання її протиправною та скасування суду не надані.

02 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2а-5026/07.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року заява ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа задоволена (а.с. 38-40).

12 вересня 2016 року ОСОБА_2 виданий дублікат виконавчого листа у справі № 2а-5026/07, який міг бути предявлений до примусового виконання у строк до 19 червня 2011 року (а.с. 75-76).

14 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-5026/07 (а.с. 67-68).

19 вересня 2016 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_6 розглянув заяву про примусове виконання виконавчого листа № 2а-5026/07, виданого 12 вересня 2016 року Донецьким окружним адміністративним судом, про зобовязання Управління Пенсійного фонду у м. Вугледарі Донецької області перерахувати ОСОБА_2 пенсію по інвалідності у відповідності зі ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з 01 серпня 2007 року.

Боржник Управління Пенсійного фонду України у місті Вугледарі Донецької області (ідентифікаційний код 24456863); стягувач ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1).

У процесі проведеної перевірки головний державний виконавець Балдинюк М.Ю. встановив наступне.

По-перше, відповідно до виконавчого листа строк предявлення до виконання 19 червня 2011 року. Ухвала про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання не надана, тобто заявником пропущений строк предявлення виконавчого листа до виконання.

По-друге, згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконані відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа, яке було завершено. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» завершене виконавче провадження не може бути розпочато знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Підстав для повторного прийняття виконавчого документа до виконання не виявлено.

По-третє, на підставі даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державний виконавець встановив, що відомості про юридичну особу з ідентифікаційним кодом 24456863 в цьому реєстрі відсутні, тобто виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначено ідентифікаційний код субєкта господарювання боржника юридичної особи, що є обовязковим реквізитом виконавчого документа (а.с. 69).

По-четверте, 03 вересня 2014 року постановою Кабінету Міністрів України № 440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою. Відповідно до п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені ч. 1 ст. 2 цього Закону субєкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені ч. 1 ст. 2 цього Закону субєкти, не були подані в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 22, 24, п. п. 1, 4, 6, 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», головний державний виконавець Балдинюк М.Ю. відмовив у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-5026/07.

Стягувачу роз'яснено право звернення до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на підставі п. 2 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (а.с. 70-71).

Разом з листом від 19 вересня 2016 року № 595/4-16П/6769 постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19 вересня 2016 року ВП № 52259910 надіслана на адресу ОСОБА_2 (а.с. 74).

ОСОБА_2 отримав постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19 вересня 2016 року 03 жовтня 2016 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 73).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

Подані позивачем письмові докази, а саме лист Управління Пенсійного фонду України у м. Вугледарі Донецької області від 09 листопада 2011 року № 367/к-10(13)-01-15 (а.с. 16), лист Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 06 березня 2014 року № 1079-0-30-14/1201/2277 (а.с. 17), стислий виклад рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_3 та інші проти України» (заява № 29266/08 та 248 інших заяв) (а.с. 18), лист відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 25 березня 2014 року № 14-0-26-753-5/11 (а.с. 19), постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 42602701 від 21 березня 2014 року (а.с. 20), заява ОСОБА_2 від 07 квітня 2014 року, подана у виконавчому провадженні ВП № 42602701, (а.с. 21-22), лист Державної виконавчої служби України від 07 травня 2014 року № К-6424/3.1 (а.с. 23), звернення ОСОБА_2 від 14 квітня 2015 року до Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області (а.с. 24), лист Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області від 24 квітня 2015 року № 8/к (а.с. 25-26), звернення ОСОБА_2 до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 26 березня 2016 року (а.с. 27-28), лист ОСОБА_2 до Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 02 квітня 2016 року (а.с. 29-30), лист відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22 квітня 2016 року № К-10596-20.1./0-11 (а.с. 31-32), лист управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 05 травня 2016 року № К-364-0812 (а.с. 33), звернення ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 09 червня 2016 року (а.с. 34-35), лист відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 06 липня 2016 року № 1241/02.2-34/4-16П/4787 (а.с. 36-37), лист Управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області від 19 серпня 2016 року № 16/К-10-01-08 (а.с. 41), суд не бере до розгляду на підставі ч. 1 ст. 70 КАС України, як такі, що не стосуються предмету доказування у справі та такі, що не відповідають вимогам до письмових доказів, встановленим ст. 79 КАС України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Перебіг строку звернення до адміністративного суду з цим позовом розпочався 04 жовтня 2016 року і сплинув 13 жовтня 2016 року.

До суду із вказаним позовом ОСОБА_2 звернувся 11 жовтня 2016 року, про що свідчить штамп підприємства поштового звязку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення (а.с. 48).

Таким чином, позивач реалізував своє право на оскарження дій та рішень державного виконавця в межах строку, визначеного абз. 2 ч. 2 ст. 181 КАС України.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми.

На час виникнення спірних правовідносин умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначав Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі Закон № 606).

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження були визначені ст. 26 Закону № 606.

Так, згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 606, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що головний державний виконавець Балдинюк М.Ю. відмовив у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-5026/07 на підставі п. п. 1, 4, 6, 8 ч. 1 ст. 26 Закону № 606.

Відповідач 2 УДВС довів належними та допустимими доказами факт пропуску стягувачем встановленого строку для предявлення виконавчого листа до виконання і наявність підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження за п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 606.

Належні та допустимі докази на підтвердження наявності підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження за п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону № 606 суду не надані.

З приводу посилання головного державного виконавця Балдинюка М.Ю. на п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону № 606 як на підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження суд зазначає таке.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного коду боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідач 2 УДВС довів належними та допустими доказами наявність, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону № 606 підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, а саме наявність постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-5026/07.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону № 606 про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 606, разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої цієї статті державний виконавець роз'яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону.

Ч. 4 ст. 26 Закону № 606 встановлено, що постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства (ч. 1 ст. 2 КАС України).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; 9) з урахуванням права на особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, що передбачено ч. 3 ст. 2 КАС України.

Заслухавши пояснення представника відповідача 2 УДВС, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Такий висновок ґрунтується на тому, що вимоги до відповідача 1, який є неналежним, не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про визнання незаконною постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19 вересня 2016 року ВП № 52259910 не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем 2 доведена наявність підстав, визначених п. п. 1, 8 ст. 26 Закону № 606, для відмови у відкритті виконавчого провадження (пропущений строк предявлення виконавчого листа до виконання; виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого документа закінчено у звязку з його фактичним виконанням).

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо дотримання прав позивача, закріплених у ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законі України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», а також щодо дотримання прав позивача, закріплених в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушення яких визнано рішенням Європейського суду з прав людини від 13 лютого 2014 року у справі «ОСОБА_3 та інші проти України», задоволенню не підлягають, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-5026/07 закінчене у звязку з його фактичним виконанням. На час судового розгляду докази скасування постанови про закінчення виконавчого провадження суду не надані.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Суд звертає увагу позивача на те, що питання поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання вирішується в порядку позовного провадження не вирішується, а має розглядатися за правилами, встановленими ст. 263 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідачами, на користь яких ухвалене рішення, не понесені витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, а тому судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 181, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання незаконною постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та визнання неправомірними дій державного виконавця відмовити повністю.

2. Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні.

3. Повний текст постанови виготовлений 20 грудня 2016 року.

4. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.