Справа № 826/6994/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 грудня 2016 року № 826/6994/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І. , суддів Данилишина В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектна компанія "Вектор -7"
до Міністерства юстиції України

провизнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ТОВ «Проектна організація «Вектор 7» звернулось до Міністерства юстиції України про скасування постанови від 14.11.2012 ВП №33353660 в частині накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :05:014:0021; зобов'язання зняти арешт з земельної ділянки з кадастровим номером :05:014:0021.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер :05:014:0021 з 2009 року, позивач не є учасником ВП №33353660, проте виконавцем накладено арешт на зазначену земельну ділянку.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

У зв'язку з викладеним в судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV (надалі - Закон № 606-ХІV), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 2 Закону № 606-ХІV зазначено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні ст. 6 Закону № 606-ХІV зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

При цьому статтею 11 Закону № 606-ХІV державному виконавцю надано право у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізувати його у встановленому законом порядку.

Право державного виконавця за заявою стягувача накласти арешт на майно (крім коштів) боржника з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення при відкритті виконавчого провадження також передбачено частиною 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону № 606-ХІV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Судом встановлено, що 24.11.2009 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 прийняли рішення про створення ТОВ «Проектна організація «Вектор 7» згідно Протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Проектна компанія «Вектор 7» від 24.11.2009 та Статуту ТОВ «Проектна компанія «Вектор7» зареєстрованому у встановленому законом порядку 14.12.2009 Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією за №0035338.

Відповідно до вказаного Протоколу №1 від 24.11.2009 засновниками був сформований статутний капітал ТОВ «Проектна організація «Вектор 7» шляхом внесення до нього земельних ділянок, зокрема, ОСОБА_2 земельку ділянку загальною площею 4,5016 га, цільове призначення земельної ділянки: ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки - :05:014:0021, яка розташована на території с. Северинівка Копилівської сільської ради Maкapiвського району Київської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Аналогічна норма закріплена ч. 1 ст. 12 Закону України «Про господарські товариства».

Статтею 82 Земельного кодексу України визначено, що юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) внесення земельних ділянок її засновниками до статутного фонду; в) прийняття спадщини; г) виникнення інших підстав, передбачених законом.

Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008№13 при вирішенні спорів, пов'язаних із формуванням та зміною розміру статутного капіталу господарського товариства, судам необхідно керуватися нижченаведеним. Якщо акти приймання-передачі та положення установчих документів товариства не передбачають застережень про те, що внеском учасника до статутного капіталу товариства є майнові права, у тому числі право користування майном, то майновий внесок учасника до статутного (складеного) капіталу є об'єктом права власності товариства.

Отже, позивач набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:014:0021.

Судом також встановлено, що всі Засновники вийшли зі складу учасників ТОВ «Проектна організація «Вектор 7» продавши свої частки на користь третіх осіб - ТОВ «Холдест Груп» та ТОВ «Терра 7». При цьому Засновниками були продані саме корпоративні права в ТОВ «Проектна організація «Вектор 7», а не Земельні ділянки, які так і залишилися в статутному капіталі ТОВ «Проектна організація «Вектор 7», що підтверджується Статутом ТОВ «Проектна організація «Вектор 7», затвердженим протоколом № 2 від 30.09.2010 (нова редакція).

Отже, земельна ділянка з кадастровим номером :05:014:0021 станом на момент накладення арешту постановою від 14.11.2012 вже не були майном Засновників, а перейшли у власність позивача ТОВ «Проектна компанія «Вектор7».

Судом неодноразово витребовувались від відповідача матеріали виконавчого провадження №33353660, проте такі матеріали суду не надано.

Згідно статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що арешт із майна боржника може бути знятий на підставі постанови державного виконавця про зняття арешту затвердженої начальником відповідного органу державної виконавчої служби. Особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Рішенням Макарівського районного суду від 15.12.2015 по справі №370/2468/15-ц задоволено позов ТОВ «Проектна компанія «Вектор7» до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, Відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Корольовського відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, визнано право власності ТОВ «Проектна компанія «Вектор7», зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :05:014:0021. Судове рішення набрало законної сили 08.04.2016.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, належність позивачу на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :05:014:0021 не потребує повторного доказування.

Враховуючи, що позивач не є боржником у виконавчому провадженні №33353660, земельна ділянка з кадастровим номером :05:014:0021, на яку постановою від 14.11.2012 ВП №33353660 накладено арешт, з 2009 року належить саме позивачу, отже суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови від 14.11.2012 ВП №33353660 в частині накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :05:014:0021 та, як наслідок, зобов'язання зняти арешт накладений постановою від 14.11.2012 ВП №33353660 з вказаної земельної ділянки.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС України Рагімової А.Н. від 14.11.2012 ВП №33353660 в частині накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :05:014:0021.

3. Зобов'язати Міністерство юстиції України зняти арешт накладений постановою від 14.11.2012 ВП №33353660 з земельної ділянки кадастровий номер :05:014:0021.

4. Стягнути на користь ТОВ «Проектна компанія «Вектор7» судовий збір в сумі 1378 грн за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення. Дана скарга подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції. Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий Суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур