Справа № 826/7156/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 грудня 2016 року № 826/7156/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно - будівельна компанія «Лекуш» до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна архітектурно - будівельну інспекція України про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50036878

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно - будівельна компанія «Лекуш» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50036878, винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Хайдарі Рустамом Рахмановичем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва залучено до участі у вирішенні справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Державну архітектурно - будівельну інспекцію України.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що жодних постанов, у тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50036878, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно - будівельна компанія «Лекуш» не надходили. З огляду на вказані обставини, позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Третя особа проти позову заперечила з підстав, що викладені в письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання 02.08.2016 не прибув, явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відношення до позову не висловив.

Враховуючи вказані обставини, судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Разом з цим, 02.08.2016 Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві судовий запит про надання належним чином засвідченої копії матеріалів виконавчого провадження №50036878.

Так, на виконання вищевказаного судового запиту, відповідачем подано належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження №50036878.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Хайдарі Рустамом Рахмановичем 05.02.2016 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50036878 з примусового виконання постанови Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у м. Києві №38/15/10126-16/1911/0213 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно - будівельна компанія «Лекуш» категорично не погоджується зі спірною постановою, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню. В свою чергу, виконавче провадження ВП №50036878, на думку позивача, підлягає зупиненню.

Зазначені обставини і зумовили звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно - будівельна компанія «Лекуш» до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту свої порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному дослідженні доказів дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову мотивуючи це наступним.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці) (ч. 2 ст. 2 Закону №606-XIV).

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, державний виконавець, серед іншого, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (ч. 2 ст. 11 Закону №606-XIV).

Частиною 1 ст. 17 Закону №606-XIV визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Так, відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу (п. 8 ч. 2 ст. 17 Закону №606-XIV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Водночас, ч. 1 ст. 25 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Аналіз вказаних приписів Закону №606-XIV дає суду підстави дійти висновку, про наявність обов'язку державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документі і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Тобто, законодавцем чітко визначено обов'язок держаного виконавця прийняти виконавчий документ до виконання і відкрити виконавче провадження за умови дотримання стягувачем ст. 17, 21, 22 Закону №606-XIV.

Як вже було зазначено вище, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №50036878 від 05.02.2016 прийнята на виконання постанови Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у м. Києві №38/15/10126-16/1911/0213 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19.11.2015.

Таким чином, в контексті приписів ч. 1 ст. 25 Закону №606-XIV суд дійшов до висновку, що державним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50036878 від 05.02.2016 прийнято в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень.

При цьому, слід вказати, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не зазначено про порушення відповідачем при прийняті спірної постанови ст. 17, 21, 22 Закону №606-XIV, а судом в ході розгляду справи останніх не встановлено.

За таких обставин, оскаржувана постанова відповідає критеріям, що визначені ч. 3 ст. 2 КАС України.

В той же час, суд не приймає до увагу доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно - будівельна компанія «Лекуш» про порушення держаним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві порядку направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки останні є не підставою для її скасування та не можуть нівелювати приписи ч. 1 ст. 25 Закону №606-XIV.

З урахуванням вказаного в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50036878, яка винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Хайдарі Рустамом Рахмановичем є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем в порядку ч. 1 ст. 71 КАС України не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Вказане, в свою чергу, обумовлює відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В. І. Келеберда