Справа № 743/23/17
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/23/17
Провадження №: 2-а/743/13/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

за участю громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1

в присутності перекладача ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної міграційної служби

України в Харківській області

до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

ГУДМС України в Харківській області звернулось до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просять продовжити строк затримання громадянина Іраку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 15 квітня 2017 року включно.

Обґрунтування позову зводиться до того, що:

- постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.04.2016 року, громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово видворено за межі території України;

- з 15 квітня 2016 року громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 поміщений в Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України;

- згідно Листів від 25.10.2016 р. № 04/3-20779, від 07.12.2016 р. № 04/3-24315, ГУДМС України в Харківській області зверталось до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби про надання допомоги у придбанні квитка до країни походження (Республіки Ірак);

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2016 року продовжено строк затримання громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на три місяці, з допущенням до негайного виконання постанови суду;

- відповідач до ГУДМС в Харківській області не звертався з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- строк затримання громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 закінчується 25 січня 2017 р., а на даний час, ГУДМС України в Харківській області не одержано від Державної міграційної служби відповіді на листи про розгляд питання в частині придбання авіаквитка до країни походження (Ірак).

ГУДМС України в Харківській області, в поданій до суду заяві просили розглядати справу у їх відсутність.

В судовому засіданні громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в задоволенні позову просив відмовити, так як викладені обставини в адміністративному позові не відповідають дійсності, так як: 1) він звертався з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до УДМС України в Чернігівській області, яке кожен місяць продовжує строк вирішення заяви і вона по суті не виконана; 2) у нього на території України є дружина та спільна дитина, які потребують його матеріального забезпечення; 3) останнє місце проживання зазначене невірно.

Вислухавши пояснення громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

По справі встановлено, що:

- постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.04.2016 року, громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово видворено за межі території України;

- з 15 квітня 2016 року громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 поміщений в Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України;

- згідно Листів від 25.10.2016 р. № 04/3-20779, від 07.12.2016 р. № 04/3-24315, ГУДМС України в Харківській області зверталось до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби про надання допомоги у придбанні квитка до країни походження (Республіки Ірак);

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2016 року продовжено строк затримання громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на три місяці, з допущенням до негайного виконання постанови суду;

- громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 звертався до УДМС України в Чернігівській області з заявою про визнання біженцем або особою та отримав довідку про звернення за захистом в Україні № 006018, останній продовжений термін до 25.01.2017 р., отже по вказаній заяві остаточне рішення не прийнято;

- громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 одружений з ОСОБА_6, від якого має сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У підпункті "f" п. 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у п. 42, 45 рішення від 26 червня 2014 року у справі „Ливада проти України" зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25.06.1996р.) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06.03.2001р.) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина, то таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Верховною Радою України 19.05.2016 року прийнято Закон України № 1379-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції», який набрав чинності 18.06.2016 року, яким передбачено низку змін до Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з питань забезпечення примусового видворення іноземців.

Так, частиною 7 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є:

- відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно ч. 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" у разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Виходячи з системного правового аналізу ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ та ч. 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом:

1) уразі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк;

2) уразі наявності умов, за яких неможливо прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні - до остаточного прийняття рішення заявою про визнання біженцем або особою.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Розглядаючи справу в межах позовних вимог, враховуючи те, що підставою позову про продовження строку громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є наявність умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, а не наявність умов, за яких неможливо прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ГУДМС України в Харківській області до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163 КАС України, ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя В.Б. Сташків