Справа № 225/2714/13-а
Суддя: Нємиш Н. В.
Дата ухвалення: 2013-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2013 року Дзержинський міський суд Донецької області

у складі: судді Нємиш Н.В.,

при секретарі Андрієвій Т.О.,

за участю представника позивача -ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дзержинська адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання зарахувати час виправних робіт до стажу роботи та зобовязання зарахувати періоди роботи в загальний трудовий та пільговий стаж , -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, вказуючи, що був осуджений Дзержинським міським судом до виправних робіт, які відбував за місцем роботи на шахті ім..ОСОБА_4 з 01.07.1985 року по 03.07.1987 року. Позивач звернувся до відповідача з вимогою про призначенням пенсії та розрахунку трудового стажу, але останній відмовився зарахувати до стажу роботи час відбування виправних робіт.

Також відповідач відмовив у включенні у загальний трудовий стаж та пільговий стаж роботи за Списком №1 період роботи позивача на шахті ім.Ф.Е.Дзержинського з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року в якості гірничого робітника з ремонту гірних виробіток підземного з повним робочим днем на підземній роботі, оскільки атестація робочих місць проводилась на підприємстві не своєчасно та період пільгової роботи позивача співпав з розривом між атестаціями. Несвоєчасність проведення атестації робочих місць була підставою для відмови в перерахунку розміру пенсії позивачу.

Тому він просить суд визнати дії відповідача неправомірними щодо відмови в зарахуванні у загальний трудовий стаж період відбування покарання у вигляді виправних робіт та відмові не включення у загальний трудовий стаж та пільговий стаж роботи за Списком №1 період роботи позивача на шахті ім.Ф.Е.Дзержинського з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року та зобовязати відповідача зарахувати зазначений періоди у загальний трудовий стаж та пільговий стаж, зобовязати нарахувати та виплатити пенсію, в розмірі визначеному ст.8 Закону України №345 від 02.09.2008 року «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_2 обліковується в управлінні Пенсійного фонду України в м.Дзержинську з 04.05.2010 року як отримувач пенсії за віком. Періоди покарання у вигляді виправних робіт позивача з 01.07.1985 року по 03.07.1987 року не зараховані до страхового стажу, оскільки цей період не підтверджується сплатою страхових внесків підприємством до Пенсійного фонду, а згідно ст. 95 Виправно- трудового кодексу України (редакція до 01.01.2004 року)- час відбування покарання у вигляді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Також пояснив, що періоди роботи позивача з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року на посаді гірничого з ремонту не зараховані до пільгового стажу за Списком № 1, оскільки пільговий характер роботи в даний період не підтверджується атестацією робочих місць на підприємстві. Атестація робочих місць проводилась на підприємстві не своєчасно, а саме 29.03.1993 року, 14.05.1999 року, 07.12.2004 року. Період пільгової роботи позивача співпав з розривом між атестаціями 1993-2004 років. Саме з моменту проведення атестації робочих місць на підприємстві у 2004 році, а саме з 07.12.2004 року і було зараховано позивачу робота на пільгових умовах. Тому, просить відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Дзержинського міського суду Донецької області ОСОБА_2 був засуджений до виправних робіт без позбавлення волі за місцем роботи та відбував покарання з 01.07.1985 року по 03.07.1987 року на шахті ім. Ф.Є.Дзержинського (а.с.7).

Позивач отримав відмову від управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинська Донецької області стосовно включення вказаного періоду до стажу роботи.

Положеннями ч.4 ст.95 Виправно-трудового кодексу України від 23 грудня 1970 року, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт та які були чинні у період відбування позивачем виправних робіт визначалось, що час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Чинний Кримінально-виконавчий кодекс України, зокрема ч.3 ст.42 цього Кодексу передбачає, що час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин, при зверненні позивача із заявою про призначення пенсії, існують нормативно-правові акти, що мають однакову юридичну силу, але по різному встановлюють порядок зарахування в загальний стаж роботи особам відбутого ними покарання у виді виправних робіт.

Норма ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Тобто, дана стаття передбачає можливість застосування положень ч.4 ст.95 ВТК України (1970р.).

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також Закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституції України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно, є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом , автоматично скасовується однопредметний акт, якій діяв у часі раніше». Отже, за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин чинною нормою є норма спеціального закону, що прийнятий пізніше, тобто ст.42 КВК України.

За таких обставин, відповідач при розгляді заяви позивача про призначення пенсії і прийнятті рішення з цього приводу, виходячи з наявності загального набутого позивачем страхового стажу за даними трудової книжки, повинен був керуватись ст.42 КВК України, а не положенням ч.4 ст.95 ВТК України (1970р.).

Згідно ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірність своїх дій, яка полягає у не врахуванні та не включенні до загального трудового стажу у період відбування покарання позивачем у вигляді виправних робіт неправомірними і такими, що не відповідають вимогам закону. Тому позивні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується інших позовних вимог, суд зазначає наступне.

Так згідно записів в трудовій книжці (а.с. 5-9) та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії (а.с.27,29) позивач працював повний робочий день з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року на посаді підземного гірничого робітника з ремонту гірних виробіток на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського ДП «Дзержинськвугілля».

Професія позивача належить до Списку №1, затвердженого Постановою КМУ №36 від 16.01.2003 року, зайнятість в якої повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах .

Атестація робочих місць проводилась на підприємстві не своєчасно, а саме 29.03.1993 року, 14.05.1999 року, 07.12.2004 року. Період пільгової роботи позивача співпав з розривом між атестаціями.

Єдиною підставою для відмови в перерахунку розміру пенсії позивачу є несвоєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до п.1,2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМ України від 1.08.1992року №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форми власності й господарювання де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоровя працюючих , а також на їхніх нащадків як тепер так і в майбутньому. Основа мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здоровя й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною 2 п.4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Таким чином законодавцем покладено обовязок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення чи не своєчасне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. N637 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а саме п.1 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, записи в якій підтверджують саме працю за пільговими професіями.

Окрім цього основним законом Конституцією України, а саме ст.43 і ст.46 гарантоване право на належні безпечні і здорові умови праці і на отримання соціальних виплат - пенсію.

В періоди з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року на посаді підземного гірничого робітника з ремонту гірних виробіток на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського ДП «Дзержинськвугілля» умови праці на робочому місці позивача не змінювались, а в іншій період атестація проводилась належним чином, що підтверджується зарахуванням відповідачем цього стажу до пільгової пенсії. Тобто чергові атестації підтверджували, що умови праці за професією позивача залишилися без змін. Таким чином, ні після закінчення п'ятирічного строку дії результатів попередньої атестації робочих місць, ні до та після повторної атестації умови праці не змінювались.

В суді встановлено, що позивач працював на роботах шкідливих для здоровя зазначених у Списку №1, які мають пільги для призначення пенсії. Тому суд не може прийняти до уваги, що атестація робочих місць з шкідливими для здоровя умовами праці на вказаних підприємствах не проводилась, що не повинно перешкоджати правам позивача на отримання належної пенсії.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача стосовно зарахування періоду роботи з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року на посаді підземного гірничого робітника з ремонту гірних виробіток на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського ДП «Дзержинськвугілля» у загальний трудовий стаж та пільговий стаж роботи за Списком №1 теж підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача відносно зобовязання Управління Пенсійного Фонду України в м.Дзержинську Донецької області нарахувати та виплатити йому пенсію, в розмірі визначеному ст.8 Закону України №345 від 02.09.2008 року «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 16.08.2008 року, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки здійснення перерахунку та нарахування пенсії проводиться за письмової заявою до Управління Пенсійного фонду України.

На підставі ст. 46 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», Роз'яснень про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року № 205, п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою КМУ від 01.08.1992 року № 442, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, ч. 4 ст. 122, ст. ст. 158, 159, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання зарахувати час виправних робіт до стажу роботи та зобовязання зарахувати періоди роботи в загальний трудовий та пільговий стаж задовольнити .

Дії Управління Пенсійного фонду України в м.Дзержинську Донецької області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_2 за пільговим стажем, в розмірі, визначеному ст.8 Закону України №345 від 02.09.2008 року «Про підвищення престижності шахтарської праці» - визнати протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м.Дзержинську Донецької області зарахувати ОСОБА_2 у загальний трудовий стаж та пільговий стаж роботи за Списком №1 час відбування ним виправних робіт за місцем роботи на шахті ім.Ф.Е.Дзержинського в період з 01.07.1985 року по 03.07.1987 року.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м.Дзержинську Донецької області зарахувати ОСОБА_2 у загальний трудовий стаж та пільговий стаж роботи за Списком №1 період роботи на шахті ім..ОСОБА_4 з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року в якості гірничого робітника з ремонту гірних виробіток підземного з повним робочим днем на підземній роботі.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя :