Справа № 610/4186/16-а
Суддя: Тімонова В. М.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 610/4186/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017 року Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Тімонова В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про визнання дій протиправними щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії, зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

20.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії; зобов'язання здійснити перерахунок та виплату її пенсії державного службовця з 01 листопада 2016 року в розмірі 80 % заробітної плати згідно матеріалів пенсійної справи, включивши до складу заробітної плати для призначення їй пенсії суми надбавки за роботу з таємними документами, надбавки за високі досягнення у праці/за виконання важливої роботи, премії, матеріальної допомоги та індексації заробітної плати (інші виплати) згідно довідки Державної фінансової інспекції в Харківській області про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» № 11-33/295 від 27.08.2016 року.

Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 23.12.2016 року відкрито скорочене провадження у справі.

Справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що отримує пенсію по ІІ групі інвалідності, як державний службовець.

02.11.2016 року вона звернулася до УПФУ із письмовою заявою щодо перерахунку пенсії як державному службовцю згідно довідки про складові заробітної плати № 11-33/295 від 27.08.2016 року з урахуванням матеріальної допомоги та індексації з 01.03.2007 року по 01.03.2012 року.

Листом відповідача від 14.11.2016 року за № 7431/06-01 їй було відмовлено у перерахунку пенсії.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звертається до суду з вказаним позовом.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що частиною 1 статті 90 Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015 року, який набрав чинності з 01.05.2016 року, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно частині 2 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року, - Закон України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року втратив чинність, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року виключено пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року, в якому було зазначено порядок перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсію призначено відповідно до Закону України «Про державну службу».

Отже, підстави для проведення перерахунку пенсії на умовах Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 відсутні, а тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в Балаклійському районі Харківської області.

З 28.02.2012 року позивачу призначена пенсія по II групі інвалідності загального захворювання відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 11.05.2012 року позивача переведено на пенсію по ІІ групі інвалідності, як державного службовця.

Пенсію обчислено в розмірі 80% з урахуванням посадового окладу, надбавки за ранг, вислугу років, надбавки за високі досягнення в праці або за виконання особливо важливої роботи, премії.

04.11.2014 року позивач звернуся до Відповідача із особистою заявою щодо перерахунку пенсії як державному службовцю згідно довідки про складові заробітної плати № 11-33/463 від 28.10.2014 року з урахуванням матеріальної допомоги та індексації з 01.03.2007 року по 01.03.2012 року.

Рішенням відповідача № 169050 від 06.11.2014 року їй було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії.

02.11.2016 року позивач знову звернулася до Відповідача із особистою заявою щодо перерахунку пенсії як державному службовцю згідно довідки про складові заробітної плати № 11-33/295 від 27.08.2016 року з урахуванням матеріальної допомоги та індексації з 01.03.2007 року по 01.03.2012 року (а.с.16).

Листом № 7431/06-01 від 14 листопада 2016 року Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії з тих підстав, що частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), яка визначає складові заробітної плати державних службовців, передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Пунктом 3 вищезазначеної постанови встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років під час призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», враховуються в розмірах, встановлених на день призначення пенсії.

Крім того, частиною 1 статті 90 Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015 року, який набрав чинності з 01.05.2016 року, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Згідно частині 2 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року, - Закон України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року втратив чинність, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року виключено пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року, в якому було зазначено порядок перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсію призначено відповідно до Закону України «Про державну службу». Пунктом 5 Постанови № 865 від 31.05.2000 року (зі змінами) виключено порядок проведення перерахунку (у тому числі і терміни проведення перерахунків пенсії) та затверджена форма довідки про заробітну плату, що подається лише для призначення пенсії державним службовцям, покладено на правління Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. Тому підстави для проведення перерахунку пенсії на умовах Закону України "Про державну службу" відсутні. Інших доводів, вказаних у запереченнях відповідача, оскаржуване рішення не містить (а.с.18-19).

Юридично значимою обставиною для вирішення даного спору є наявність у позивача права, а у відповідача відповідного обов'язку на перерахунок раніше призначеної пенсії.

У відповідності до Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст. 22, п. 1 ст. 92).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог статей 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 (справа №21-348а13), від 06.10.2015 (справа №127/11720/14-а). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім цього, відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013 (справа №21-348а1), від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 06.10.2015 (провадження №127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 статті 116 Конституції України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України - гарантується.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВРП «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата.

Основна встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

За ст. 33 Закону № 3723-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Ч. 1 ст. 35 Закону № 3723-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу) передбачено надання державним службовцям допомоги для оздоровлення під час виходу у відпустку.

Ст. 37 Закону № 3723-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу) передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-ІІІ від 10 грудня 2015 року. Згідно ч. 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-IIІ,- Закон України «Про державну службу» № 3723-ХП від 16.12.1993 р. втратив чинність, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Ч. 1-3 ст. 50 Закону № 889-VІІІ визначено наступне:

Держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов'язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з:

1) посадового окладу;

2) надбавки за вислугу років;

3) надбавки за ранг державного службовця;

4) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця;

5) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою;

6) премії (у разі встановлення).

За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії.

Ч. 2 ст. 54 Закону № 889-VІІІ передбачено, що державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 41 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Отже, чинне законодавство, як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Для вирішення спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії зокрема, стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», натомість положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці» є загальними.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 20 лютого 2012 року (справа №21-430а11).

Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 14.05.2013 року № 21-125а13 та від 28.05.2013 року № 21-97а13, які в силу ст. 244-2 КАС України мають враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004р. N 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004р. за N 114/8713, фонд додаткової заробітної плати включає, зокрема, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, матеріальну допомогу, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом), виплати соціального характеру.

Тобто, аналіз наведених положень законів дає підстави для висновку, що матеріальна допомога, допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця, які повинні враховуватись при призначенні йому пенсії.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач просив зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 01 листопада 2016 року.

У відповідності до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Таким чином, враховуючи те, що позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та додатковими документами 02 листопада 2016 року, перерахунок мав бути проведений починаючи з 01 листопада 2016 року.

За таких обставин, адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158, 159, 183-2 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2016 року в розмірі 80 % заробітної плати згідно матеріалів пенсійної справи, включивши до складу заробітної плати для призначення їй пенсії суми надбавки за роботу з таємними документами, надбавки за високі досягнення у праці за виконання важливої роботи, премії, матеріальної допомоги та індексації заробітної плати (інші виплати) згідно довідки Державної фінансової інспекції в Харківській області про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» № 11-33/295 від 27.08.2016 року та здійснювати відповідні виплати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області на користь держави 551,20 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

СУДДЯ