Справа № 622/1453/16-а
Суддя: Чернова О. В.
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1453/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

05.01.2017 смт.Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Чернової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації про скасування рішення та зобов'язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації, в якому, з урахуванням уточнень, просила скасувати рішення Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації від 01.07.2016 року та зобов'язати Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації призначити та виплатити їй допомогу при народженні дитини - сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час тимчасового перебування за кордоном у Швейцарській Конфедерації вона народила другу дитину, - сина ОСОБА_2. З об'єктивних причин - її хвороби, хвороби першої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, закінчення дозволу на перебування у Швейцарській Конфедерації, народження в Німеччині ІНФОРМАЦІЯ_7 третьої дитини - ОСОБА_4 проведення процедури апостилю витягу акту про народження дитини та процедури реєстрації його громадянином України 04.05.2016 року та 06.05.2016 року відповідно. Позивач 10.06.2016 року отримала посвідчення особи на повернення в Україну і 14.06.2016 року повернулася в Україну. Після чого 22.06.2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення та виплату допомоги при народженні дитини, але 05.07.2016 року отримала на своє звернення роз'яснення про відмову у наданні державної допомоги у зв'язку із тим, що на момент звернення за допомогою ОСОБА_2 більше 1 року. Вважає, що має право на отримання допомоги при народженні дитини, оскільки вона не звернулась за допомогою з поважних причин.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила провести розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача - Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, у судове засідання не прибув, просив розглянути справу у відсутності представника, подав письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що позивач звернулась до відповідача за призначенням допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 22.06.2016 року. Відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та пункту 11 та 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751, допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Оскільки визначене ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи і дотримання вказаного завдання є обов'язковим в силу приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, то з огляду на приписи ст. 41, ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні відносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Згідно із копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Золочівським РВУМВС України в Харківській області 13.02.2012 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до витягу з Акту про народження в м. Люцерн ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2, матір'ю якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьком - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, апостиль якого проведено 04.05.2016 року (а.с.13-16).

Згідно довідки від 06.05.2016 року №28, виданої посольством України в Швейцарській Кофедерації, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований громадянином України (а.с.17).

22.06.2016 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації із заявою про виплату допомоги при народженні дитини, додавши витяг з акту про його народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та довідку про його реєстрацію громадянином України (а.с.54-61).

З копії рішення Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 01.07.2016 року, вбачається, що ОСОБА_1 не має права на допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому підстав, з яких позивачу відмовлено у наданні такої допомоги з посиланнями на норму закону, зазначене рішення не містить (а.с. 53).

З наданого позивачем листа Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації від 05.07.2016 №155, позивачу на її звернення роз'яснено, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Права на призначення зазначеного виду допомоги на ОСОБА_2 позивач немає, так як на момент звернення дитині більше 1 року (а.с. 7-8).

Згідно ст.10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідно до п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04.02.2009року) «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Суд зазначає, що позивачем дійсно пропущений вищезазначений строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини.

Однак, суд враховує те, що позивач не мала змоги у встановлений термін звернутися особисто до відповідача з даною заявою з об'єктивних причин - перебування за кордоном і неможливістю прибуття в Україну внаслідок її хвороби, хвороби першої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, закінчення 03.10.2014 року дозволу на перебування у Швейцарській Конфедерації, народження в Німеччині ІНФОРМАЦІЯ_7 третьої дитини - ОСОБА_4 внаслідок чого проведення в Швейцарській Конфедерації процедури апостилю витягу акту про народження дитини ОСОБА_2 та процедури реєстрації його громадянином України стало можливим лише 04.05.2016 року та 06.05.2016 року відповідно, отримання 10.06.2016 року посвідчення особи на повернення в Україну, тобто вже після спливу дванадцятимісячного строку після народження дитини (а.с. 12, 18-20, 62-71).

Вищезазначені причини суд вважає поважними.

При цьому суд приймає до уваги, що після повернення 14.06.2016 року в Україну (а.с. 18,19,20,79,80) позивач через короткий проміжок часу - 22.06.2016 року звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статі 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, суд зазначає, що, з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивач має право на звернення до органу соціального захисту населення за призначенням допомоги при народженні дитини та отримання цієї допомоги, а тому суд задовольняє позовні вимоги в частині скасування рішення Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації від 01.07.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації призначити та сплатити допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Окрім того, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З системного аналізу положень ч. 1 ст. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України, а також ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, та ст. 8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, вбачається, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що втручання інших органів або посадових осіб, в тому числі суду, в діяльність відповідача є перебиранням судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зобов'язати Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації повторно розглянути подані ОСОБА_1 заяву і документи для призначення державної допомоги при народженні сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», з урахуванням висновків суду.

Отже, з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 11, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації від 01.07.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації повторно розглянути подані ОСОБА_1 заяву і документи для призначення державної допомоги при народженні сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Золочівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О. В. Чернова