Справа № 544/1404/16-а
Суддя: Сайко О. О.
Дата ухвалення: 2016-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/1404/16-а
Пров. № 2-а/544/29/2016
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 грудня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду на вул. Соборна, 41 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії УБД № 109562 від 15.03.2016, та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій.

Згідно із вимогами ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про державний бюджет України. Таку редакцію цієї норми, викладену в Законі України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення. Таким чином, на час виникнення даних правовідносин діяла редакція ч.5 ст. 12 ЗУ « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 1 травня 2016 року - 1130 грн.

У 2016 році позивач, як учасник бойових дій, отримав допомогу до 05 травня у розмірі 920 грн. Отже, недоплачена частина щорічної допомоги до 05 травня становить 4 730 грн (1130*5-920).

У жовтні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату йому недоплаченої частини одноразової грошової допомоги до 05 травня.

ОСОБА_3 соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації у Полтавській області, розглянувши заяву позивача, жодних дій, спрямованих на перерахунок та виплату недоплаченої разової допомоги не здійснило та направило позивачу лист від 28.10.2016 року № 06-18/1779, в якому відповідач вказує, що позивачу була виплачена щорічна разова грошова допомога до 05 травня за 2016 рік у розмірі 920 грн, що відповідає чинному законодавству, а саме: Бюджетному кодексу України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Постанові Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у «Про жертви нацистських переслідувань».

Позивач вважає, що бездіяльність відповідача є неправомірною та такою, що порушує його право на соціальний захист, а саме на отримання пільг, передбачених законодавством України для учасників бойових дій. Він є учасником бойових дій, та наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Наділивши учасників бойових дій зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є учасниками бойових дій, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист ветеранів війни - учасників бойових дій.

Водночас КМУ у п.п.2 п.1 Постанови №141 від 02.03.2016 встановив, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн, тобто у зменшеному розмірі, ніж передбачено ч.5 ст.12 цього Закону. Отже на час виплати позивачу у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 05 травня одночасно діяли ЗУ №3551-ХІІ і Постанова КМУ № 141. Вважає, що для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році підлягає застосуванню не Постанова КМУ № 141, а ЗУ № 3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу, частина 5 статті 12 якого передбачає виплату цієї допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Тому просить визнати бездіяльність ОСОБА_3 соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації у Полтавській області щодо перерахунку ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ч.5 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік протиправною та зобовязати ОСОБА_3 здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмовому запереченні. Представник відповідача зазначив, що позивачу виплачено разову грошову допомогу в 2016 році до 5 травня в розмірі 920 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», якою затверджена категорія ветерана війни отримувача допомоги та встановлений чіткий розмір допомоги. Крім того, управління не здійснює призначення і виплату грошової допомоги, а лише звіряє надіслані Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області списки кандидатів на виплату допомоги, які відповідають інформації згідно списків, наданих обласними та районними військкоматами, на відповідність з даними особових карток в Єдиному державному реєстрі осіб, що мають право на пільги та надає Центру інформацію щодо їх опрацювання. Встановлення розміру грошової допомоги та виділення додаткових коштів для відшкодування допомоги не входять до компетенції районного управління соціального захисту населення.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області у судове засідання не з'явився, направив письмові заперечення, у яких просив слухати справу у його відсутність. Заперечив щодо позову в повному обсязі, указуючи на те, що відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про державний бюджет України. 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №79-У111 «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15 та16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Крім того, у своєму Рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 Конституційний Суд України підтвердив право КМУ, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розміру соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету. Просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та за пропуском термінів позовної давності.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено:

Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії УБД № 109562, виданого 15.03.2016 року, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.6).

Позивачу виплачена разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920 грн., визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань».

27.10.2016 позивач звернувся до ОСОБА_3 соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок, нарахувати та сплатити йому недоплачену суму коштів в розмірі 4 730 грн допомоги до 5 травня за 2016 рік у відповідності до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.4).

Листом від 28.10.2016 № 06-18/1779 ОСОБА_3 соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області повідомило позивача, що йому була виплачена разова грошова допомога у 2016 році, як учаснику бойових дій в розмірі 920 грн відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 (а.с.5).

Відповідно до частини п'ятої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно п. 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань"» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень (п. 1 1.1 Постанови).

Вказані вимоги Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 року за №79-VІІІ неконституційними не визнавались, відтак положення постанови КМ України від 02.03.2016 року №141 є також чинними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір щорічної разової грошової допомоги позивачу до 5 травня за 2016 рік визначається постановою Кабінету Міністрів України. За таких обставин, суд вважає, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 920, 00 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» правомірно, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

За правилами ст. 99 КАСУ, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Позивач 29.11.2016 звернуся до суду з позовом, оскаржуючи рішення ОСОБА_3 соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області про відмову у проведенні перерахунку та виплати йому щорічної грошової допомоги до 5 травня від 28.10.2016, тобто в межах строку звернення до суду, установленому ст. 99 КАС України.

Таким чином, вимоги третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про відмову у позові ОСОБА_1 за пропуском строку позовної давності є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 86, 159, 163 КАС України, ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постановою КМУ від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та «Про жертви нацистських переслідувань», п. 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012, рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011, суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 соціального захисту населення Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області, шляхом подання апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Суддя: О.О. Сайко