Справа № 214/6349/16-а
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/6349/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 січня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Горбуновій Л.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представника позивача - Гавриленка В.В.

за участю відповідача - Корнієнка Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Корнієнка Євгена Олександровича про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Корнієнка Є.О. (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: визнати протиправними дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, позивача на місці зупинки транспортного засобу 29 жовтня 2016 року за адресою: вул. Дніпровське шосе м. Кривого Рогу, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП щодо нього закрити.

В обґрунтування позову наводить наступне. 29 жовтня 2016 року інспектором винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, він, позивач, керуючи транспортним засобом, нібито здійснив перестроювання з полоси на полосу не ввімкнувши покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 п.п. б) правил дорожнього руху України, на думку інспектора. Вважає, що постанова інспектора не відповідає нормам матеріального та процесуального права і відповідно є незаконною, протиправною, не обґрунтованою, не мотивованою та такою, що підлягає скасуванню за будь-яких умов, виходячи з наступного. Відповідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини є невід'ємними та непорушними відповідно до ст. 21 Конституції України. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі Конституції України та законів України. У відповідності ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а також право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Стаття 62 Конституції України передбачено,що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суди здійснюють правосуддя з метою забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Винесення судом законного, обґрунтованого і справедливого рішення неможливо без проведення ним всебічного, повного, об'єктивного дослідження всіх обставин справи. При цьому судове рішення повинне базуватися на принципах верховенства права, незалежності, неупередженості, змагальності сторін та рівності всіх учасників судового процесу. Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне відновлення у правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих йому конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також в Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13). Вважає, що при винесенні постанови інспектором були допущені ряд порушень, які вчиненні з перевищенням компетенції суб'єкта владних повноважень, а окремі дії не передбачені нормами КУпАП та іншими актами. Так, під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 276, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його, позивача, діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Вивчивши усі наявні матеріали провадження відносно нього, вважає постанову інспектора незаконною та такою, що підлягає безумовному скасуванню, з наступних на те підстав. Наполягає, що інспектор не ознайомив його з правами та обов'язкам відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та не роз'яснив їх зміст, чим було порушено ст.ст. 256, 279 КУпАП. Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, мас право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вкачані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише v разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо. Частина 4 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1408/27853 від 10.11.2015 р. передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Йому, позивачу, було відмовлено при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, чим порушено права передбачені ст. 268 КУпАП та протирічить ст. 10 Закону «Про державну службу», при цьому освіти за спеціальністю «правознавство» він не має. В порушення його конституційних прав, а також пункту 3.2 Рішення Конституційного суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням щодо тлумачення статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), в якому визначено, що: гарантування кожному права на правову допомогу є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотримання взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року тощо, інспектор відкрито проігнорував надане законодавством і Конституцією право заявляти клопотання та користуватись юридичною допомогою, у т.ч. відповідно до ЗУ «Про безоплатну правову допомогу». Аналогічні вимоги щодо роз'яснення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України закріплено і в ч. 4 розділу IV «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС № 1376 від 06.11.2015 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1496/27941 від 01.12.2015 р. Відмітки про виконання вимог законодавства в частині роз'яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи не має. Під час розгляду справи не було наведено ніяких доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, щодо порушення ним, позивачем, вимог п. 9.2 п.п. б Правил дорожнього руху (порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку), чим було порушено ст. 279 КУпАП та суперечить вимогам ст. 62 Конституції України в частині того, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно до ст. 62 Конституції України. Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмін. правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Враховуючи вищевикладене, інспектор патрульної поліції доказів скоєння мною адміністративного проступку не надав. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь йот вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне смислове навантаження. Так, пунктом 2.4 Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 (Справа N 1-11/2015) у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення проведено та встановлено аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Зазначена норма вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи. Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: 50069; Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11, де розташоване Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі. Проте, інспектор умисно чи через необізнаність законодавства вказаних вимог закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, по вул. Дніпровське шосе м. Кривого Рогу. Наполягає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, Корнієнко Є.О. суттєво порушив його, позивача, права та не надав можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, крім того, інспектор проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Наполягає, що розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Згідно ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і .місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Відповідно до ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього, оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Разом з тим, після висловлення звинувачень, інспектор Корнієнко Є.О. пішов до свого патрульного автомобілю де виніс постанову стосовно нього, позивача. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені його, позивача, усні клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Вважає, що своїми діями, інспектор грубо та свідомо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП під час винесення постанови відносно нього, позивача. Наполягає, що були допущені такі порушення: відповідач Корнієнко Є.О. незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі; відповідач Корнієнко Є.О. позбавив його, позивача, можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; відповідач Корнієнко Є.О. порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Вказує, що інспектор порушив внутрішні нормативні документи, що встановлюють порядок патрулювання, а також норми законів, що встановлюють порядок з'ясування обставин події та кваліфікації її як адміністративний проступок, а також, і порядок притягнення до адміністративної відповідальності. Рішення про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності було винесено на власний розсуд, без урахування встановлених законодавством обставин; не підтверджується жодним доказом по справі; розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено на місці зупинки транспортного засобу та у спосіб, не передбачений законом. Дана ситуація негативно впливає на стан його, позивача, здоров'я, завдала значних моральних страждань та інших незручностей, оскільки є правосвідомим громадянином держави, завжди намагається дотримуватись норм чинного законодавства.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та в своїх поясненнях підтвердив зміст позову.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та в своїх поясненнях підтвердив його зміст.

Відповідач у судові засідання 27 грудня 2016 року та 11 січня 2017 року не прибув, про час та місце слухання справи належно повідомлявся.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.5, 26).

Також у судовому засіданні оглянутий диск з відеозаписом (а.с.20).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає допустимим доказом постанову (а.с.5, 26), яка добута з дотриманням вимог КАС України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає недопустимими наступні докази: заперечення (а.с.14-20), диск (а.с.20), які добуті без дотриманням вимог КАС України, так як заперечення, до яких доданий диск, не мають підпису, дати їх складання.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належним доказом постанову (а.с.5, 26), так як вона стосується факту накладення на позивача адміністративного стягнення.

На підставі ст. 86 КАС України, оцінивши з точки зору достатності та взаємозв'язку безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені докази, суд вважає встановленими наступні обставини. При цьому суд керується вимогами ст.71 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

29 жовтня 2016 року інспектором винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Як зазначив інспектор, позивач 29 жовтня 2016 року, керуючи на вул. Дніпропетровське шосе у м. Кривому Розі автомобілем «Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив перестроювання зі смуги на смугу, при цьому не ввімкнувши покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху.

При вирішенні справи, суд керується вимогами КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, встановлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п.9.2 «б» «Правил», водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга і третя статті 122). Згідно вимог ч.2 ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

На думку суду інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, в порушення ст.245 КУпАП не дотримався всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин. Суд вважає, що з урахуванням положень ст.251 КУпАП, зібраних інспектором фактичних даних не було достатньо для встановлення наявності адміністративного правопорушення, винності ОСОБА_1

Тому суд приходить до переконання, що відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, діяв всупереч вказаним вимогам КупАП, винесена ним постанова підлягає скасуванню.

Згідно до ст. 293 КУпАП, орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, має повноваження скасувати постанову і закрити справу. Відповідно до ст. 247 КУпАП, розпочате провадження по справі про адміністративне правопорушення може бути закрито за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови, не було встановлено підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому є підстави для закриття провадження за відсутністю події адміністративного правопорушення.

При цьому суд також враховує, що відповідач не довів правомірність прийняття ним оскаржуваної постанови.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст.11 КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що у позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.122, 245, 247, 251, 252, 256, 280 КУпАП, ст. ст. 6, 10, 86, 94, 128, 158, 161, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Корнієнка Євгена Олександровича - задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Дніпропетровської області рядового поліції Корнієнка Євгена Олександровича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 29 жовтня 2016 року за адресою: вул. Дніпровське шосе м. Кривого Рогу - протиправними.

Постанову від 29 жовтня 2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП щодо ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов