Справа № 808/797/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2017 рокусправа № 808/797/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі представника позивача Лісовської О.С.

представника відповідача Мєхтієвої К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2016 р. в справі № 808/797/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деймос» до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Деймос» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.09.2015 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 101874 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 25468,50 грн.; від 09.09.2015 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 88026 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 44013 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про необґрунтованість збільшення суми грошового зобов'язання через підтвердження належними первинними документами фактичного здійснення господарських операцій з ТОВ «Юна Пром».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2016 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що судом першої інстанції безпідставно не врахована невідповідність підпису директора ТОВ «Юна Пром» ОСОБА_3 у податкових накладних її підпису, якій міститься у протоколі допиту цієї особи в якості свідка, що вказує на сумнівність первинних документів. Визнавши ці докази сумнівними, суд повинен був виключити такі докази з числі доказів або вирішувати справу на підставі інших доказів. Проте суд усунувся від дослідження обставин справи, не вжив заходів щодо повного та всебічного розгляду справи, залишивши клопотання відповідача без задоволення, та обґрунтувавши належність як доказів податкових накладних відсутністю висновку почеркознавчої експертизи. Крім того, апелянт вказує на відсутність у позивача доказів, які б підтверджували фактичне здійснення господарських операцій, а саме документів на підтвердження факту навантаження-розвантаження нафтопродуктів (акти робіт); документів на підтвердження транспортування бензину (товарно-транспортних накладних, подорожніх листів); документів на підтвердження прийомки нафтопродуктів на зберігання після розвантаження (акти приймання, журнал обліку вантажів); документів на підтвердження факту облікування та зберігання нафтопродуктів на складах впродовж листопада 2012 р.; документів на підтвердження попереднього узгодження з постачальником розміру партій нафтопродуктів (специфікацій, заявок, замовлень); довіреностей на отримання товару; письмових пояснень стосовно операцій купівлі-продажу бензину. Судом не врахована відсутність як у позивача, так у постачальника спеціального обладнання та відповідних технічних умов для здійснення постачання нафтопродуктів.

На думку апелянта, товарно-транспортні накладні типової форми № 1-ТН не можуть підтверджувати перевезення нафтопродуктів, оскільки такі накладні роздруковані на звичайних паперових листах з використанням комп'ютерної техніки, що є порушенням постанови Кабінету Міністрів України № 283 від 19.04.1993 р. «Про встановлення порядку виготовлення бланків цінних паперів і документів суворого обліку», а також Правил виготовлення бланків цінних паперів і документів суворого обліку, затверджених наказом Міністерства фінансів України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України № 98/118/740. У позивача відсутній дозвіл ДАІ на перевезення нафтопродуктів. За наявною у апелянта інформацією, документи фінансово-господарської діяльності ТОВ «Юна Пром» підписані не директором ОСОБА_3, а іншої особою. Вказані недоліки, на думку відповідача, свідчать про відсутність факту поставки.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Деймос» зареєстровано 14.06.2001 р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради, , є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №11638100, перебуває на податковому обліку в ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Деймос» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. та податку на додану вартість за період з 01.02.2012 р. по 30.06.2015 р. при здійсненні фінансово-господарських відносин з TOB «Юна Пром», за результатами якої складено акт № 1934/08-27-22-03/22123832 від 31.07.2015 р. В акті перевірки зазначено, що проведеною перевіркою відображеного показника 05.1 СВ декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. в сумі 32370863,0 грн. встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 05.1 СВ декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» всього у сумі 548862,0 грн.

На момент проведення перевірки документи ТОВ «Деймос» по взаємовідносинам з ТОВ «Юна Пром» не надано та повідомлено відповідача листом від 21.07.2015 р. № 048 про вилучення первинних документів відповідно до протоколу тимчасового доступу до документів від 06.10.2014 р. ОВС ОУ ГУ Міндоходів у Запорізькій області.

Відділом кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області листом від 21.07.2015 р. надано контролюючому органу документи щодо взаємовідносин ТОВ «Деймос» з ТОВ «Юна Пром», відповідно до яких встановлено, що ТОВ «Деймос» мало взаємовідносини з ТОВ «Юна Пром» протягом червня 2012р., серпня 2012р., жовтня 2012р., листопада 2012р.

Судом першої інстанції зазначено про встановлення перевіркою порушення позивачем податкового законодавства в частині формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту при здійснення господарських операцій з ТОВ «Юна Пром» протягом липня-листопада 2012 р., внаслідок чого відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість, які є предметом оскарження за даним позовом.

Встановивши, що між ТОВ «Деймос» та ТОВ «Юна Пром» укладено договір поставки нафтопродуктів № 9 від 01.06.2012 р., на підставі якого у червні 2012р., липні 2012р., серпні 2012р., жовтні 2012р., листопаді 2012р. ТОВ «Юна Пром» поставлено на адресу ТОВ «Деймос» нафтопродукти на загальну суму 658634,64 грн., в тому числі податок на додану вартість - 109772,43 грн., суд першої інстанції зазначив про підтвердження фактичної поставки нафтопродуктів належним чином оформленими видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, а враховуючи оплату позивачем вартості товару в повному обсязі, дійшов висновку про правомірність формування як витрат, так й податкового кредиту, що обумовило задоволення позову.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Деймос» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. та податку на додану вартість за період з 01.02.2012 р. по 30.06.2015 р. при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Юна Пром», за результатами якої складено акт № 1934/08-27-22-03/22123832 від 31.07.2015 р. Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Деймос» пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 115261 грн., в тому числі за 1 півріччя 2012 р. - 13387 грн., 3 квартал 2012 р. - 53813 грн., 2012 р. - 115261 грн.; пп. 14.1.381 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України в частині заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, за період з 01.02.2012 р. по 30.06.2015 р. по взаємовідносинах з ТОВ «Юна Пром» на суму 109772 грн., в тому числі за червень 2012 р. - на 12750 грн., за липень 2012 р. - на 8996 грн., за серпень 2012 р. - на 29504 грн., за жовтень 2012 р. - на 52354 грн., за листопад 2012 р. - на 6168 грн. (а.с.16-47 т.1).

За наслідками перевірки ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя 09.09.2015 р. прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: № про збільшення ТОВ «Деймос» суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальному розмірі 127342,50 грн., в тому числі за основним платежем - 101874 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 25468,50 грн. (а.с. 95 т.1); № про збільшення ТОВ «Деймос» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 132309 грн., в тому числі за основним платежем - 88026 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 44013 грн. (а.с. 105 т.1).

Позивачем оскаржено податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Рішеннями Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та ДФС України скарги позивача залишені без задоволення, податкові повідомлення-рішення - без змін.

Підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість відповідно до акту перевірки є не підтвердження належними первинними документами формування витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ «Юна Пром».

Судом першої інстанції правильно встановлено, що документи податкового та бухгалтерського обліку по господарським операціям з ТОВ «Юна Пром» вилучено у ТОВ «Деймос» відповідно до протоколу тимчасового доступу до документів від 06.10.2014 р. і ОВС ОУ ГУ Міндоходів у Запорізькій області. Відділом кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області листом від 21.07.2015 р. надано контролюючому органу документи по взаємовідносинам ТОВ «Деймос» з ТОВ «Юна Пром» за спірний період.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.06.2012 р. між ТОВ «Юна Пром» як постачальником та ТОВ «Деймос» як покупцем укладено договір поставки нафтопродуктів № 9, за умовами якого постачальник поставляє покупцю нафтопродукти, найменування, кількість, ціна яких визначаються у накладних (а.с. 123-126 т.1).

На виконання умов договору ТОВ «Юна Пром» протягом періоду, що перевірявся, здійснено постачання на адресу позивача нафтопродуктів, що підтверджено наявними в матеріалах первинними документами: рахунками-фактурами, видатковими накладними, податковими накладними (а.с. 67, 69, 70, 72, 74, 76, 77, 79, 80, 82, 83, 84, 86, 87, 89, 90, 92, 144-160, 161-178 т. 1).

Задля транспортування придбаного у ТОВ «Юна Пром» товару позивачем укладено договір на автопослуги № 23 від 01.06.2012 р. з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (а.с. 82-83 т.2), виконання якого підтверджено актами виконаних робіт (а.с. 84-98 т.2). Транспортування придбаного товару на адресу позивача підтверджено товарно-транспортними накладними (а.с. 179-195 т.1). При цьому транспортування скрапленого газу здійснено ТОВ «Деймос», який має на балансі спеціальний транспорт - напівпричепи марки ППЦ.

Здійснення позивачем розрахунку з контрагентом за придбаний товар підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 127-143 т.1).

Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону.

Позивачем за результатами здійснення спірних господарських операцій сформовано витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податковим на прибуток, та податковий кредит з податку на додану вартість.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що придбання позивачем товарів та послуг за вказаним договором оприбутковано в бухгалтерському обліку позивача, що підтверджено оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 281 за відповідні періоди (а.с. 59-65 т.1).

Основними видами діяльності ТОВ «Деймос» відповідно до довідки ЄДРПОУ (а.с. 204 т.1) є роздрібна торгівля пальним; оптова торгівля іншими допоміжними продуктами; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами тощо.

Використання придбаного товару (нафтопродуктів, скрапленого газу) колегія суддів вважає доведеним тією обставиною, що у власності та користуванні (на підставі договору оренди) позивача перебувають автозаправні станції, розташовані у м. Запоріжжі, на яких позивачем здійснюється роздрібна торгівля паливом.

Зазначене свідчать про пов'язаність спірних господарських операцій з придбання палива з власною господарською діяльністю позивача та використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності.

У відповідності до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності згідно з пп. 138.1.1 включають:

собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; 138.2. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 цього кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності.

Оскільки формування позивачем витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податковим на прибуток, по спірним господарським операціям підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, ці витрати здійснені для подальшого використання у власній господарській діяльності, наявні у позивача документи є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність порушень з боку позивача при формуванні витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, за вказаними господарськими операціями, відтак, є неправомірним збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в цій частині.

Правомірність формування витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, обумовлює правомірність формування податкового кредиту позивачем за тими самими господарським операціям з тим самим контрагентом.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, видані позивачу вказаними контрагентами, відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних позивача.

Отримавши податкову накладну, покупець набув право на включення суми податку, вказаній в цій накладній, до складу податкового кредиту.

В даному випадку суми сплаченого податку у зв'язку з придбанням товарів підтверджені податковими накладними, а тому такі суми підлягають включенню до складу податкового кредиту.

Оскільки в ході розгляді справи встановлено, що господарські операції з придбання позивачем товарів у ТОВ «Юна Пром» вчинені реально, з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, позивач безперечно має право на податковий кредит.

Матеріалами справи підтверджено фактичне отримання товарів, оплату позивачем як отримувачем товарів сум податку на додану вартість в ціні товарів постачальнику, тому є правильний висновок суду першої інстанції, що суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту правомірно.

Відтак, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про необґрунтованість збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими.

В обґрунтування доводів про порушення позивачем податкового законодавства відповідач, зокрема, посилається на те, що документи фінансово-господарської діяльності ТОВ «Юна Пром» підписані не директором ОСОБА_3, а іншої особою.

Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає, що такі твердження в порушення приписів ч. 2 ст. 71 КАС України не підтверджено належними доказами; в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження обґрунтування вказаних доводів.

При цьому в матеріалах справи наявні відомості про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 30.07.2015 р., у зв'язку з відсутністю в діях службових осіб, зокрема, ТОВ «Юна Пром» складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України (а.с. 244 т.1, 122-123 т.2).

Колегія суддів зазначає, що контрагент позивача в перевіряємий період мав статус платника податку на додану вартість, відомості про відсутність за місцезнаходженням, про ліквідацію підприємств до ЄДР на час здійснення спірних господарських операцій не вносилось, а відтак, вказане підприємство мали право видавати позивачу податкові накладні та інші первинні документи на підтвердження факту отримання останнім товару.

Колегія суддів зауважує, що невиконання контрагентом своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта стосовно непідтвердження належними первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарських операцій, оскільки такі доводи базуються виключно на доводах про неможливість підтвердження зустрічною звіркою контрагента господарських операцій.

Щодо доводів про безпідставність неврахування ненадання позивачем до перевірки документів, які підтверджують якість придбаного у ТОВ «Юна Пром» товару, а також певну дефектність товарно-транспортних накладних, судова колегія зазначає, що такі документи не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерській області та фінансову звітність в Україні».

Крім того, колегія суддів зазначає, що товарно-транспортні накладні підтверджують факт перевезення товару, не є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в України» на підтвердження господарських операцій з придбання товару, а певні недоліки у заповненні товарно-транспортних накладних не спростовують факту поставки товару.

При цьому невідповідність форми товарно-транспортних накладних виду товару (пального) не є тією обставиною, що свідчить про відсутність факту поставки такого товару, оскільки факт перевезення та поставки товару позивачу підтверджено поясненнями допитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Посилання апелянта на висновок експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, за яким документи фінансово-господарської діяльності ТОВ «Юна Пром» підписані не директором ОСОБА_3, а іншої особою, також є необґрунтованими через відсутність встановлення вироком, який набрав законної сили, вчинення посадовими особами ТОВ «Юна Пром» фіктивного підприємництва та підробки документів. При цьому колегією суддів враховується факт закриття кримінального провадження № 0000023 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України за відсутністю складу кримінального правопорушення, що підтверджено листом слідчого, а також той факт, що предметом дослідження експерта не були первинні документи, видані ТОВ «Юна Пром» позивачу.

Сукупність досліджених судом апеляційної інстанції доказів дає підстави для висновку, що обставини одержання позивачем економічного ефекту за наслідками придбання товарів не спростовано актом перевірки та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2016 р. в справі № 808/797/16 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2016 р. в справі № 808/797/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деймос» до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 12.01.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко