Справа № 822/2558/16
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2016-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2558/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук О.К.
при секретаріСвинобой О.В.
за участі:представника позивача Потапової М.В. представника відповідача Чайковського О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Плаза К" до Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Плаза К" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про відкриття виконавчого провадження ВП №53017201 від 01.12.2016 року.

Вважає, що зазначена постанова є протиправною, оскільки винесена на підставі виконавчого документа - постанови Управління ДАБІ у Хмельницькій області № 65/1022-2/2868-16 від 16.09.2016 року, оформленого з порушенням статей 4 та 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, на які посилається у позовній заяві, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, вказує, що постанова Управління ДАБІ у Хмельницькій області № 65/1022-2/2868-16 від 16.09.2016 року відповідає вимогам встановлених статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження", тому постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №53017201 від 01.12.2016 року винесена з дотриманням Закону України "Про виконавче провадження". У задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити з урахуванням викладеного нижче.

Суд встановив, що 16.09.2016 року головний інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області виніс постанову про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності № 65/1022-2/2868-16, якою приватне підприємство "Плаза К" визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 2 пункту 6 частини 2 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та наклав штраф у сумі 65250 грн., який перераховується до державного бюджету.

01.12.2016 року державний виконавець першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції відкрив виконавче провадження ВП №53017201 з виконання постанови про накладення штрафу від 16.09.2016 року № 65/1022-2/2868-16.

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53017201 від 01.12.2016 року неправомірною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Вирішуючи зазначений спір суд враховує зазначене нижче.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулює Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон України № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 5 Закону N 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону N 1404-VIII передбачено що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 і 5 статті 26 Закону N 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 4 Закону N 1404-VIII. Згідно до частини 1 статті 4 Закону N 1404-VIII в редакції, що діяла на час існування спірних відносин, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Відповідно до пунктів 1 і 4 статті 15 Закону N 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Таким чином, Закон N 1404-VIII вимагає обов»язкового зазначення стягувача у постанові про стягнення з юридичної чи фізичної особи штрафу на користь державного бюджету, винесеної органом (посадовою особою), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 2 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за N 1302/29432, виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону. При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону державний виконавець враховує, зокрема, таке: повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, для набуття статусу виконавчого документа, виконання якого здійснюється в порядку, визначеному Законом N 1404-VIII, постанова головного інспектора будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області про накладення на позивача штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності обов»язково повинна містити інформацію про стягувача - державний орган, який прийняв відповідне рішення, та його організаційно-правову форму, повне найменування та місцезнаходження і ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У пункті 39 Рішення у справі " C. G. та інші проти Болгарії " Європейський суд з прав людини зазначив, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права.

Суд встановив, що постанова головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області від 16.09.2016 року № 65/1022-2/2868-16 не містить відомостей про стягувача, перелік яких визначений у частині 1 статті 4 Закону N 1404-VIII та пункті 2 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, зазначення яких є безумовною ознакою виконавчого документа.

При цьому, Законом N 1404-VIII та Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено, що стягувачем за постановою органів (осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, може бути посадова особа, яка наділена повноваженнями щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до пункту 4 статті 4 Закону N 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод задекларований принцип юридичної визначеності. У пункті 143 Рішення у справі "Олександр Волков проти України" Європейський суд з прав людини констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм.

Отже, виконання вимог пункту 4 статті 4 Закону N 1404-VIII щодо повернення виконавчого документа, який не відповідає вимогам до нього, встановленим Законом N 1404-VIII, є обов»язком державного виконавця.

Суд також враховує, що основною та єдиною функцією органів державної виконавчої служби (державних виконавців) є примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). В процесі здійснення зазначених функцій державні виконавці не наділені повноваженнями щодо трактування чи роз»яснення змісту виконавчих документів, оформлених з порушенням Закону N 1404-VIII.

Тому, встановивши, що постанова головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області від 16.09.2016 року № 65/1022-2/2868-16 не відповідає вимогам статті 4 Закону N 1404-VIII та пункту 2 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець зобов»язаний був повернути зазначену постанову заявнику.

Згідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі судового розгляду справи відповідач не довів правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53017201 від 01.12.2016 року, тому адміністративний позов про її скасування підлягає до задоволення.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", статтями 9, 14, 70, 71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця першого відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ВП №53017201 від 01.12.2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04 січня 2017 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук