Справа № 806/1704/16
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"11" січня 2017 р. Справа № 806/1704/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання надати інформацію ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся із запитом від 01 вересня 2016 року до начальника поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4, в якому просив повідомити чи були у відрядженні працівники поліції ГУНП в Житомирській області 30.08.2016 р. в селі Медвин Богуславського району Київської області; зазначити прізвища працівників поліції ГУНП в Житомирській області, які 30.08.2016 р. були в селі Медвин Богуславського району Київської області (зворот а.с.5).

07.09.2016 запит ОСОБА_3 було розглянуто та йому надано відповідь за підписом т.в.о. заступника начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_5 за вих. №834/105/03/18-2016. (а.с.13). Позивача було проінформовано, що відповідно до п.4 ст. 8 Закону України "Про державну таємницю", п.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та наказу Національної поліції України від 25.11.2015 №108дск, відомості про особовий склад даного підрозділу мають гриф обмеження доступу і не можуть бути надані згідно Закону України "Про державну таємницю" без відповідного допуску та доступу до запитуваної інформації. Також було роз'яснено можливість оскарження рішення, прийнятого в результаті службової перевірки.

12.09.2016 ОСОБА_3 було зроблено повторний запит, в якому він зазначає, що відповіді на запит від 01.09.2016 не отримав (а.с.15).

19.09.2016 Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області було надано відповідь на повторний запит за підписом заступника начальника ОСОБА_7 за вих. №890/105/02/18-2016 (а.с.12).

Проте, ОСОБА_3, вважаючи неправомірною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області у частині ненадання інформації на запит, звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у встановленому порядку було розглянуто та надано відповідь на запит ОСОБА_3 про надання публічної інформації від 01.09.2016, вказана відповідь була належним чином направлена на адресу позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, згідно поданого ОСОБА_3 позову підставами звернення зазначено порушення вимог Законів України "Про інформацію" та "Про доступ до публічної інформації".

Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон №2939) визначено порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно частин 1, 2 статті 1 вказаного Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена у процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Право на доступ до публічної інформації гарантується, серед іншого, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2939 передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 14 Закону №2939 розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ст. 22 Закону №2939, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту лише в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст.21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбаченихч.5 ст.19 цього Закону.

Стаття 6 Закону №2939 регулює відносини отримання публічної інформації з обмеженим доступом.

Згідно частини 1 статті 6 цього Закону інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Частина 2 ст. 9 Закону №2939 зазначає, що документам, які містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

У відповідності до частини 2 статті 6 Закону №2939 обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Пунктом 4 ст.8 Закону України "Про державну таємницю" визначено, що до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься наступна інформація у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, зокрема: про особовий склад органів, що здійснюють оперативно-розшукову або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність; про засоби, зміст, плани, організацію, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, форми, методи і результати оперативно-розшукової, розвідувальної і контррозвідувальної діяльності; про результати перевірок, здійснюваних згідно з законом прокурором у порядку відповідного нагляду за додержанням законів, та про зміст матеріалів оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування та судочинства з питань, зазначених у цій статті сфер; про інші засоби, форми і методи охорони державної таємниці.

Частина 4 ст.22 Закону №2939 передбачає, що у разі відмови у наданні інформації розпорядник повинен вказати мотиви та порядок оскарження відмови.

В ході розгляду справи встановлено, що у відповідях на запити від 07.09.2016 №834/105/03/18-2016 та від 19.09.2016 №890/105/02/18-2016 Головним управлінням Національної поліції у Житомирській області було роз'яснено мотиви відмови у наданні інформації з посиланням на те, що відомості, запитувані ОСОБА_3, є інформацією з обмеженим доступом у розумінні п.4 статті 8 Закону України "Про державну таємницю" та п.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації". При цьому, роз'яснено його право на оскарження такої відмови.

Так, відповідно до ст.23 Закону №2939 рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Із вимог, які зазначені у позові, вбачається, що позивач вважає неправомірними дії відповідача у зв'язку із тим, що йому не надано відповіді, оскільки він її не отримав. Тому суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є ненадання відповіді на запит на інформацію.

В ході розгляду справи з'ясовано, що відповіді на запити від 01.09.2016 та від 12.09.2016 було надіслано на адресу проживання позивача ОСОБА_3 (запитувача інформації) - АДРЕСА_1, яка була зазначена у довіреності від 14.10.2009, яку додано до запиту від 01.09.2016 року. А відтак, запитувач інформації був повідомлений належним чином про результати розгляду запиту.

На спростування пояснень представника позивача щодо не надсилання ОСОБА_3, відповідей, представником відповідача були надані копії квитанції, роздруківка відстеження поштових відправлень (а.с.13-14), а також журнал обліку вихідних та внутрішніх документів (а.с. 53-55).

З огляду на викладене, суд першої інстанції належним чином дослідив представлені докази, надав їм відповідну правову оцінку та дійшов правильного висновку, що відповідачем у встановленому порядку, в межах встановлених строків було розглянуто та надано відповідь на запит позивача про надання публічної інформації від 01.09.2016, а тому позовні вимоги про визнання неправомірними дій Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання інформації на запит від 01 вересня 2016 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" жовтня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/ ОСОБА_3 АДРЕСА_2,10020

ОСОБА_8-представник позивача, АДРЕСА_3, 10020

3- відповідачу Головне управління Національної поліції в Житомирській області вул.Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008

- ,