Справа № 241/1152/15-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Топузова Н.М.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року справа №241/1152/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 08 липня 2015 року у справі № 241/1152/15-а за позовом Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації Донецької області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з зони АТО, -

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2015 року Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації Донецької області звернулось до Першотравневого районного суду Донецької області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача суми надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 03 листопада 2014 року по 28 лютого 2015 року в розмірі 3 477,07 грн. (а.с. 1-2).

Постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 08 липня 2015 року у справі №241/1152/15-а позовні вимоги позивача задоволено. Стягнуто з відповідача суму надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 03 листопада 2014 року по 28 лютого 2015 року в розмірі 3 477,07 грн.(а.с. 35-36).

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в обґрунтування якої посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянтом зазначено, що судом першої інстанції неправомірно застосовано положення постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, замість положень Цивільного кодексу України, якими визначено, що не повертається безпідставно виплачена допомога на проживання при відсутності розрахункової помилки та несумлінності з боку одержувача.

Крім того, апелянтом зазначено на порушення судом першої інстанції предметної підсудності розгляду даної справи, з огляду на положення ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв'язку із вищевказаним апелянт просила суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с. 45).

Представник позивача та відповідач у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

10 січня 2017 року до канцелярії суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від представника управління разом із клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 03 листопада 2014 року, ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце фактично перебування: АДРЕСА_2) звернулась до позивача з заявою про взяття на облік, як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції; з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (зворотній бік а.с. 4, а.с. 6).

Відповідно до «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року, відповідача ОСОБА_2 взято на облік як особу, яка переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та видана довідка № від 03 листопада 2014 року (зворотній бік а.с. 5).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої райдержадміністрації від 03 листопада 2014 року, ОСОБА_2 призначено щомісячну адресну допомогу, з 03 листопада 2014 року по 02 травня 2015 року у розмірі 884,0 0грн. щомісячно, відповідно до п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року (а.с. 7).

За період з 03 листопада 2014 року по 28 лютого 2015 року відповідачу, перераховано щомісячну адресну допомогу у розмірі 3 477,07 грн. (а.с. 11).

При перевірці відомостей,зазначених у заяві відповідача про відсутність у володінні сім'ї житлового приміщення, транспортних засобів, коштів на депозитному і банківському рахунку, що передбачено п.10 Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року( в редакції яка діяла на час спірних правовідносин), управлінням надіслано запит № 0072/02 від 21 січня 2015 року до ЦНППВАЗ з обслуговування Володарського та Першотравневого районів при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області (про наявність та відсутність зареєстрованих на відповідача транспортних засобів) (а.с. 8).

Згідно наданої до управління інформаційної довідки ЦНППВАЗ з обслуговування Володарського та Першотравневого районів при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області за № 9Л10-164 від 10 лютого 2015 року за позивачем зареєстровано 2 транспортних засоба: 3A3-DAEWOO держномер НОМЕР_1, 2005 р.в. від 21 листопада 2008 року; VOLKSWAGEN TRANSPORTER, держномер НОМЕР_2, 2008 р.в. від 05 жовтня 2013 року (зворотній бік а.с. 8, а.с. 9).

27 лютого 2015 року Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації прийнято розпорядження про припинення виплати грошової допомоги ОСОБА_2, у зв'язку з виявленням факту надання недостовірної інформації, яка впливає на призначення грошової допомоги, що передбачено Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, а саме наявністю у володінні сім'ї два або більше транспортних засобів (механізмів), що перебувають в експлуатації протягом менш як 15 років з дати випуску, з 01.03.2015 року закрито особовий рахунок відповідача та зобов'язано відповідача повернути надмірно отриману суму грошової допомоги у розмірі 3 477,07 грн. (а.с. 10).

03 квітня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлено лист № Г-50-5.1-6.2 про необхідність повернення надмірно отриманої суми грошової допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 3 477,07 грн. у зв'язку з порушенням положень Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року (а.с. 12-13).

У зв'язку із неповерненням вищевказаних сум у добровільному порядку позивач звернувся до суду із даним позовом.

Спірним питанням у справі, є правомірність припинення позивачем спірних виплат та стягнення з відповідача надмірно отриманих сум допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив положення Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, відтак, позовні вимоги управління є такими, що підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року ( в редакції яка діяла на час спірних правовідносин ) затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який регулює спірні правовідносини (далі - Порядок № 505).

Пунктом 5 Порядку № 505 визначено, що для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою, у якій зазначаються, зокрема, наявність у володінні всіх членів сім'ї транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (із зазначенням строку експлуатації з дати випуску).

Відповідно до п. 6 Порядку № 6 грошова допомога не призначається у разі, зокрема, коли: у володінні сім'ї є два або більше транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (автобусів, вантажних та легкових автомобілів). При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані чи придбані на пільгових умовах через уповноважені органи, а також транспортні засоби вітчизняного виробництва, які перебувають в експлуатації протягом більш як 10 років з дати випуску, та інші транспортні засоби, що перебувають в експлуатації протягом більш як 15 років з дати випуску.

Згідно з п. 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Пунктом 11 Порядку № 505 визначено, що уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до п. 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем порушено положення Порядку № 505 в частині не надання достовірних відомостей щодо наявності у неї двох або більше транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (автобусів, вантажних та легкових автомобілів), позивачем правомірно прийнято розпорядження про припинення виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг із поверненням надмірно отриманих сум у розмірі 3 477,07 грн.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта щодо невірного застосування норм матеріального права, а саме застосування положень Порядку № 505, замість положень Цивільного кодексу України, оскільки саме норми Порядку № 505 застосовуються для врегулювання спірних правовідносин та є спеціальними нормами відносно інших норм матеріального права, зокрема, положень Цивільного кодексу України.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині порушення предметної підсудності, оскільки п. 4 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Крім того, п. 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 встановлено, що спір між сторонами з приводу здійснення органом владних повноважень (управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету районної ради), делегованих йому законом, щодо контролю за розподілом бюджетних коштів, спрямованих на виплату субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що право звернення до суду з позовами про стягнення надміру виплачених коштів випливає з функції контролю за витрачанням коштів цього органу, тобто у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. У зв'язку з цим через публічно-правовий характер спірних відносин вирішення таких спорів належать до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що дана справа відноситься до юрисдикції місцевого суду, як адміністративного.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність задоволення адміністративного позову та стягнення з відповідача надмірно отриманих сум допомоги.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 08 липня 2015 року у справі № 241/1152/15-а за позовом Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної державної адміністрації Донецької області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з зони АТО - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова