Справа № 22-а-251/11
Суддя: Бондаренко Т. З.
Дата ухвалення: 2010-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-251/11 19.01.2010
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

іменем України

19 січня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючого: Галущенка О.І., суддів: Кутової Т.З., Шолох З.Л.,

розглянувши у відсутності сторін у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу

управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва

на постанову Заводського районі м. Миколаєва від 29 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного Фонду України в Заводському

районі м. Миколаєва

про визнання дій протиправними, покладення обов'язку провести перерахунок пенсії та

стягнення заборгованості

УСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до управління Пенсійного фонду в Заводському районі м. Миколаєва (далі - УПФ), в якому зазначав, що вона є ліквідатором та інвалідом II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому повинен отримувати державну та додаткову пенсії відповідно до статей 50 та 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі - Закон №796-ХІІ).

Посилаючись на те, що розмір призначених йому та виплачених пенсій не відповідає розміру, встановленому цим законом, а відповідач відмовив провести перерахунок, ОСОБА_3 просила визнати протиправною таку відмову, зобов'язати УПФ провести перерахунок пенсії з 01 жовтня 2007 року та стягнути 97194 грн.78 коп. заборгованості.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2010 року позов задоволено. Дії відповідача визнано протиправними, на УПФ покладено обов'язок здійснити перерахунок державної та додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50, 54 Закону №796- XII з 01.10.2007 по 01.05.2010 р.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на безпідставність висновку суду щодо протиправних дій при нарахуванні пенсії позивачу, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом II групи, та має право на пенсію відповідно до закону № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Справа № 22а- 251/11 Категорія: 85

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону №796-ХІІ, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри

пенсій не можуть бути меншими, ніж по II групі інвалідності - вісім мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього закону інвалідам II групи цієї категорії щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачується у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі -Закон №1058-ІУ) встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складав: з 1 жовтня 2007 року - 411 грн., з І січня 2008 року 470 грн., з 1 квітня 2008 року - 481 грн., з 1 жовтня 2008 року - 498 грн., у 2009 році - 498 грн.

Розрахунок державної та додаткової пенсії ОСОБА_3 до 1 січня 2008 року відповідач здійснював відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 3 січня 2002 року, тобто в меншому розмірі ,ніж передбачено Законом №796-ХІІ (а.с.9-11).

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про державний бюджет України на відповідний рік, з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким чином, дії відповідача щодо виплати пенсій до 1 січня 2008 року в розмірі, меншому ніж встановлено статтями 50,54 Закону №796-ХІІ, є неправомірними.

Тому висновок суду про задоволення вимог позивача за цей період є законним та обгрунтованим.

Законом України від 28 грудня 2007 року №107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» (підпункти 12 та 15 пункту 28 розділу II ) змінено редакцію статей 50 та 54 Закону №796-ХІІ). Цими нормами, які набули чинності з 1 січня 2008 року, передбачено, що державна пенсія інвалідів II групи не може бути меншої ніж 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а додаткова пенсія - 20 процентів цього мінімуму.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційним положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік».

Отже, розмір державної та додаткової пенсії з 1 січня до 22 травня 2008 року визначався статтями 50 та 54 Закону №796-ХІІ в новій редакції, а після 22 травня 2008 року - в редакції, яка діяла до 1 січня 2008 року.

Таким чином, у 2008 році тільки з 22 травня у позивача виникло право на перерахунок державної та додаткової пенсії у розмірах, встановлених Законом №796-ХІІ, в попередній редакції.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на зміни закону та безпідставно зобов'язав відповідача перерахувати державну та додаткову пенсії за весь 2008 рік.

За таких обставин постанова суду в цій частині підлягає зміні.

В 2009-2010 р. бюджетне законодавство не встановлювало будь-яких обмежень у застосуванні правил статей 50 та 54 Закону №796-ХІІ.

Отже, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, не можуть бути підставою для нарахування державної та додаткової пенсій розміри, передбачені постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 та № 654 від 16 липня 2008 року.

Крім того, неможна погодитись з рішенням суду в частині стягнення з відповідача недоплачених сум пенсії та зобов'язання надалі виплачувати підвищення, оскільки такий спосіб захисту не прийнятий до спірних правовідносин з урахуванням особливостей законодавчого регулювання соціальних відносин. З метою захисту порушених прав громадян у сфері соціального захисту суд може визнати дії відповідача незаконними та в такому разі зобов'язати провести нарахування (перерахування) та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Інших доводів, які стосуються висновків суду та застосування ним норм пенсійного та бюджетного законодавства, в тому числі і застосування правил статті 100 КАС України, апеляційна скарга не містить.

Керуючись статтями 202, 207 КАС України, колегія суддів -

Постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2010 року в частині покладення обов'язку щодо перерахунку та виплати ОСОБА_3 державної та додаткової пенсій з 01 жовтня 2007 року змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_3 відповідно до статей 50 та 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка повинна становити вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 75 % від мінімальної пенсії за віком за періоди з 31 жовтня 2007 р. по 31 грудня 2007 року, а також з 22 травня 2008 року. -«

Вказане рішення в частині стягнення 93616, 54 грн. з управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на користь ОСОБА_3 скасувати, в цій частині ухвалити нову постанову та в задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2010 року в частині стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення змінити, зменшивши його розмір з 120 грн. до 37 грн.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: