Справа № 813/153/17
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/153/17

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

10 січня 2017 року № 813/153/17

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Мартинюк В.Я. розглянувши матеріали адміністративного позов Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) «Магік» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування, -

в с т а н о в и в:

Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Магік» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 1430 грн. 91 коп.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги вмотивовані положеннями Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року за № 879, Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року за №30.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, необхідною умовою для розгляду спору в порядку адміністративного судочинства є наявність між сторонами публічно-правових відносин.

Як передбачено ч.3 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року за №2344-III, з наступними змінами та доповненнями, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року за № 3353-XII, з наступними змінами та доповненнями, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 27 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року за № 879, визначено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Аналогічні положення закріплені також у п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року за №30, з наступними змінами та доповненнями, відповідно до якого рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що внесення плати за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування здійснюється за наявності певних умов, зокрема за відсутності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Тобто, плата за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не є регулярним платежем та не поширюється на необмежене коло учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд вважає, що відносини між Укртрансінспекцією та відповідачем у справі з приводу стягнення плати за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не пов’язані із здійсненням останньою своїх владних управлінських функцій, а тому не є публічно-правовими.

В даному ж випадку, мають місце відносини з приводу стягнення із суб’єкта господарювання коштів, які справляються за визначених законом умов.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ні вище переліченими нормативно-правовими актами, ні Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року за №103, не передбачено повноважень позивача на звернення до суду із даними позовними вимогами.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо, заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у відкритті провадження у справі слід відмовити та роз’яснити позивачу, що розгляд даної категорії справ належить до юрисдикції місцевого господарського суду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 17, 109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, –

у х в а л и в:

У відкритті провадження у справі за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування - відмовити.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду у порядку та строки передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Суддя (підпис) В.Я.Мартинюк

Ухвала не набрала законної сили.

Помічник судді Ю.М.Колтун