Справа № 810/4223/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

810/4223/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

04 січня 2017 року 810/4223/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., перевіривши виконання вимог ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України

позовної заяви

Держаної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-1"

про

стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

У зв’язку з невідповідністю поданої позовної заяви вимогам процесуального законодавства, керуючись статтею 108 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою суду від 19.12.2016 позовну заяву залишено без руху.

У вказаній ухвалі зазначені недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення, встановлено семиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали та зазначені наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 103 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов’язано його початок.

Таким чином, враховуючи те, що копію ухвали від 19.12.2016 отримано позивачем 23.12.2016, то граничний строк на усунення недоліків даної позовної заяви закінчується 30.12.2016.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, 03 січня 2017 року на адресу суду надійшло клопотання позивача, в якому він просить продовжити термін виконання ухвали суду від 19.12.2016 у зв'язку з відсутністю на даний час коштів призначених на сплату судового збору. Зокрема зазначив, що ним було помилково сплачено судовий збір на рахунок Миколаївського окружного адміністративного суду, у зв’язку з чим він звернувся до даного суду з клопотанням про повернення судового збору, проте кошти на рахунок ДПІ не надійшли.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню, судом враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Аналогічне положення закріплено у ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

З наведеного випливає, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов'язком суду, можливість реалізації якого пов'язується з майновим станом особи.

Тобто, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас, якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зазначена позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові Пленуму від 23.01.2015 №2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

Разом з тим, пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 №484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015, зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Крім цьому, суд звертає увагу на те, що згідно частин 4, 5 статті 23 Бюджетного кодексу України витрати спеціального фонду бюджету мають постійне бюджетне призначення, яке дає право провадити їх виключно в межах і за рахунок фактичних надходжень спеціального фонду бюджету (з дотриманням вимог частини другої статті 57 цього Кодексу), якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше. Пропозиції про внесення змін до бюджетних призначень подаються та розглядаються у порядку, встановленому для складання проекту бюджету. Витрати відповідно до внесених змін до бюджетних призначень здійснюються лише після набрання чинності законом (рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідної місцевої ради), яким внесено такі зміни, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною сьомою статті 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що у межах загального обсягу бюджетних призначень за бюджетною програмою окремо за загальним та спеціальним фондами бюджету Міністерство фінансів України (місцевий фінансовий орган) за обґрунтованим поданням головного розпорядника бюджетних коштів здійснює перерозподіл бюджетних асигнувань, затверджених у розписі бюджету та кошторисі, в розрізі економічної класифікації видатків бюджету, а також в розрізі класифікації кредитування бюджету - щодо надання кредитів з бюджету.

Однак, позивачем не надано суду будь-яких доказів неможливості сплати судового збору як на час звернення в суд із позовною заявою, так і в наданий термін виконання судового рішення.

Крім того, судом враховано, що позивач не підтвердив жодним доказом вчинення дій, направлених на отримання додаткових коштів на видатки та можливе їх отримання.

При цьому, суд зазначає, що у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Відповідно до ст. 10 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У зв'язку з цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору або для відстрочення сплати судового збору, оскільки відсутність видатків на сплату судового збору не свідчить про незадовільний майновий стан позивача або інші поважні причини його матеріального становища, що можуть бути підставою продовження позивачу строку на усунення недоліків позовної заяви.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для продовження позивачу строку на усунення недоліків позову.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Оскільки від позивача не надходило клопотань про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а недоліки позовної заяви не усунуті у встановлений судом строк, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню позивачу разом зі всіма доданими до неї матеріалами.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини шостої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Держаної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Край-1" про стягнення податкового боргу, - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Балаклицький А. І.