Справа № 130/2995/16-а
Суддя: Шепель К. А.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Шепель Костянтин Анатолійович, розглянувши в порядку скороченого провадження справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому вказав, що з 3 квітня 2009 року по теперішній час він перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію, обчислену відповідно до вимог ст. 43 Закону України "Про статус суддів" та ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції до 01 жовтня 2011 року) в розмірі 90% середньомісячного заробітку на час виходу на пенсію. Розрахунки проводились на підставі положень Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" від 16 січня 2003 року були внесені зміни до Закону України "Про державну службу", а саме цей закон доповнено ст. 37-1 такого змісту: у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Тому в грудні 2016 року позивач звернувся до відповідача із проханням здійснити перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працючого судді, подавши відповідну заяву та довідку Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області від 09 грудня 2016 року про розмір середньомісячного заробітку станом на 01 грудня 2016 року - 27200 грн.. У відповідь відповідач повідомив позивача про те, що відсутні підстави для перерахунку пенсії, оскільки чинне на теперішній час законодавство не містить положень про перерахунок пенсії пенсіонерам, яким призначено пенсію у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що обмежують зміст та обсяг його права на пенсію, тому він звернувся до суду та просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку його пенсії та зобов'язати відповідача провести йому перерахунок та виплату раніше призначеної йому пенсії у відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії в квітні 2009 року), згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області від 09 грудня 2016 року.

Представник відповідача надав до суду свої заперечення, мотивуючи їх тим, що відповідно до Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213, постанови КМУ "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 9 грудня 2015 року № 1012 у позивача з 1 червня 2015 року відсутнє право на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям. Постановою КМУ від 9 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям, не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати. Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року, на яке позивач посилається у своєму позові стосується лише щомісячного грошового утримання судді у відставці, а не пенсії державного службовця. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. На підставі викладеного відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими та незаконними, тому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», згідно з якими умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям. Про здійснення перерахунку пенсії в цьому нормативно акті не йдеться.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, положеннями статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13 травня 2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.1, ч.ч.1,2 ст. 8, ч.2 ст.19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (ч.1 ст.46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України).

За Конституцією України, Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункти 1,3 ст.116 Конституції України).

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Що стосується обмеження пенсії максимальним розміром, то в своєму рішенні №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року Конституційний Суд України зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя. Відповідно до частини першої статті 141 Закону № 2453 судді, який вийшов у відставку, виплачується щомісячне довічне грошове утримання або пенсія за його вибором. Відповідно до першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону № 2453 в редакціях Закону № 213, Закону № 911 максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що закріплення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів обмежує гарантії їх незалежності.

Крім цього, в своєму рішенні від 03 червня 2013 року Конституційний Суд України зазначив, що у Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що‚ залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини). Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

Відповідно до вимог ст. 84 Закону України "Про пенсійне забезпечення" перерахунок призначеної пенсії при виникненні права на підвищення пенсії проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, із першого числа наступного місяця, якщо заяву подано після 15-го числа.

З огляду на викладене, суд вважає, що перерахунок пенсії позивачу на підставі поданої ним відповідачу 10 грудня 2016 року заяви про перерахунок пенсії та довідки відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу», виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку, повинен бути здійснений з 01 грудня 2016 року.

Керуючись названими вище нормами Конституції України та ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», відповідач зобов'язаний був із 01 грудня 2016 року перерахувати пенсію позивача, встановити її у розмірі 90% середньомісячного заробітку працюючого судді.

Доводи відповідача, в яких вказано, що згідно з пунктами 4-5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213, прийнятого Верховною Радою України 02 березня 2015 року, в якому зазначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, суд до уваги не бере, так як в розумінні цього положення закону, а також положень ст.22 Конституції України щодо права позивача на перерахунок пенсії, слід вважати, що скасуються норми щодо пенсійного забезпечення перелічених категорій осіб лише у разі їх призначення та неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, а не перерахунку вже призначених пенсій.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку його пенсії є протиправними, оскільки не відповідають вимогам Конституції України та Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, ст.ст. 2, 6-11, 14, 72, 94, 99, 158 - 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90 % заробітної плати працючого судді.

Зобов'язати Жмеринське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.№ НОМЕР_1, перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, у відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії з квітня 2009 року), згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області від 09 грудня 2016 року - з розрахунку 90% із заробітку в розмірі 27200 грн. з 01 грудня 2016 року без обмеження її максимального розміру.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя К.Шепель