Справа № 824/347/16-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/347/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дембіцького П.Д., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності.

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області (відповідач), третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проживає АДРЕСА_1. У житловому будинку №2 проживають також ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 У середині 2015 року ОСОБА_2 розпочала будівництво споруди безпосередньо під вікнам позивача, за кілька метрів від будинку №2, на земельній ділянці, яка є суміжною земельною ділянкою на якій збудовані їх житлові приміщення з порушенням будівельних норм.

Вважаючи вказане будівництво самовільним, позивач разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 23.07.2015 року звернулися до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області зі скаргою до із відповідною скаргою. Листом від 26.08.2015 року відповідач повідомив, що об'єкт будівництва не належить до самочинного та немає підстав для вжиття заході реагування.

29.01.2016 року представник позивача повторно звернувся до відповідача із зверненням, як передбачено Порядком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 в якому просив провести позапланову перевірку будівництва ОСОБА_2 на предмет відповідності державним будівельним нормам. Однак відповідач перевірку вказаних обставин не провів надав відповідь на звернення про те, що перевірка відповідача проводилась 03.02.2015 року була проведена перевірка будівництва ОСОБА_2, на той момент будівельні роботи ще не розпочались.

Позивач вважає, що відповідач, який є територіальним органом ДАБІ, зобов'язаний здійснювати контроль та перевірку документів на будівництво проектної документації та процесу будівництва на предмет відповідності державним будівельним та стандартам. Відповідач допускає протиправну бездіяльність щодо перевірки та належного фіксування численних порушень будівельних норм та вимог, які допускаються під час складання проектної документації та здійснення будівництва по АДРЕСА_1.

Також позивач зазначив, навколо споруди, що будується по АДРЕСА_1 наявні пам'ятки культурної спадщини національного та місцевого значення, тому нове будівництво може негативно вплинути на стан цих пам'яток, чи привести до втрати останніх у разі недотримання безпеки будівництва та державних будівельних норм.

Будівництво по АДРЕСА_1 відповідає класу наслідків СС-2, що відноситься до ІІІ чи IV категорії складності. Разом з тим, у зареєстрованій відповідачем декларації зазначена ІІ категорія складності, що не відповідає складним умовам будівництва та враховуючи розташування об'єкту будівництва в охоронній зоні.

Позивач зазначає, що будівництво наразі ведеться з порушенням вимог ДБН-360-92, адже відстань між існуючим будинком по АДРЕСА_1 і новобудовою є значно меншою за передбачену будівельними нормами і становить приблизно 4,5 м.

Відповідач не погоджуючись із позовними вимогами надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що у листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області з декларацією про початок виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом на АДРЕСА_1. Після перевірки повноти даних зазначених у декларації, відповідач 17.11.2014 року зареєстрував вищезазначену декларацію. На підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, посадовій особі Управління було видано направлення на здійснення позапланової перевірки на об'єкті по АДРЕСА_1, за наслідками якої наведені недостовірні дані у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт, не виявлені.

Крім того, відповідач зазначає, що виконання будівельних робіт зупинено на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці, тому законні підстави для здійснення заходу державного архітектурно-будівельного контролю відсутні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 надала письмові пояснення в яких зазначила, що на переданій Чернівецькою міською радою у постійне користування земельній ділянці, нею було вирішено здійснити будівництво одноповерхового житлового будинку з мансардою, з приміщеннями торгового призначення та перукарським кабінетом.

Відділ охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради не заперечував проти такого будівництва за умови погодження історико-містобудівного обґрунтування з Міністерством культури України.

17.11.2014 року відповідачем зареєстровано подану третьою особою декларацію про початок виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку з приміщенням торгового призначення та перукарським кабінетом по АДРЕСА_1.

03.02.2015 року відповідачем було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва по АДРЕСА_1. За результатами позапланової перевірки було винесено акт від 03.02.2015 року, відповідно до якого наведення недостовірних даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт не виявлено та зазначено, що будівельні роботи не ведуться.

Також тертя особа зазначає, що в даному спорі оцінці підлягають виключно мотиви та правомірність відмови відповідача у проведенні перевірки, а не дотримання забудовниками вимог законодавства у сері містобудівної діяльності, що є прерогативою управління ДАБІ в Чернівецькій області. Тільки після проведення такої перевірки інспекцією та складання відповідного акта, позивач може оспорити зазначений акт та доводити в суді порушення забудовником норм ДБН, якщо такі не були встановлені під час планової перевірки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов не визнала у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

29.11.2016 року в судовому засіданні судом на обговорення було поставлено питання щодо подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження. Сторони не заперечували щодо подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження надавши відповідні заяви.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно вимог частини 4 статті 128 КАС України вбачається, що у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 6 статті 128 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. ст. 122, 128 КАС України, суд вважає, що подання особами, які беруть участь у справі клопотання про розгляду справи без їхньої участі не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.08.2004 року №4531790 на будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, 35/300 частини будинку належить на підставі приватної спільної часткової власності ОСОБА_4, 35/300 частини будинку належить на підставі приватної спільної часткової власності ОСОБА_1, 140/300 частики будинку належить на підставі приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно з Довідкою про склад сім'ї №3001, сім'я ОСОБА_3, яка зареєстрована в АДРЕСА_1, складається з 5 чоловік: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5(а.с.8).

Згідно з довідкою про склад сім'ї №3002, сім'я ОСОБА_2, яка зареєстрована в АДРЕСА_2, складається з 3 чоловік: ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 8).

29.01.2016 року ОСОБА_6, яка діє за дорученням та в інтересах ОСОБА_1 звернулась до начальника управління інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Чернівецькій області із зверненням в якому просила провести позапланову перевірку будівництва ОСОБА_2 на предмет відповідності державним будівельним нормам, комісійно, із залученням представників громадських організацій та повідомити про результати перевірки у визначений законом термін. Особливу увагу позивач просив приділити відстаням між існуючою будівлею та спорудою, що будується, на предмет дотримання державних будівельних норм, а саме Додатку 3.1 ДБН 360-92 Протипожежних вимог, Таблиці 1, Примітки 7, враховуючи третю ступінь вогнестійкості у існуючої будівлі. (а.с. 9).

Відповідач - управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області за вказаним зверненням щодо необхідності проведення позапланової перевірки об'єкта будівництва на предмет відповідності державним будівельним нормам та вимогам Закону, позапланову перевірку не призначив, як передбачено Порядком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, обмежився лише формальним наданням відповіді листом №1024-120/4-8-А/405 від 16.02.2016 р. Вказаним листом повідомив позивача, що 03.02.2015р. була проведена перевірка будівництва ОСОБА_2, на момент проведення перевірки ремонтні роботи ще не виконувались та не розпочаті.

Судом, з метою з'ясування обставин справи, було зобов'язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог. З урахуванням матеріалів справи, розгляд справи відкладався, а також у справі оголошувалася перерва у зв'язку з необхідністю витребування письмових доказів щодо підтвердження обставин правомірності прийняття спірного рішення.

Оскільки позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги не було надано належні письмові докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. ч. 4,5 ст. 11 КАС України зобов'язував позивача, відповідача надати суду письмові докази, які б вказували на підстави прийняття спірного рішення та інші документи, які мали значення для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, судом у порядку п. 4-5 ст. 11, ст. ст.69, 71 КАС України витребувано у відповідача матеріали на підтвердження або спростування бездіяльності посадових осіб відповідача щодо проведення перевірки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 звернулась до начальника Управління інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Чернівецькій області із зверненням, як передбачено Порядком затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 щодо проведення позапланової перевірки будівництва за адресою АДРЕСА_1 комісійно, із залученням представників громадських організацій, оскільки будівництво ведеться з порушенням. У зверненні позивачем також зазначено, що будівництво ведеться з порушенням будівельних норм, протипожежних вимог. У вказаному зверненні позивач просила надати відповідь у встановлений Законом термін та надіслати на її адресу. (а.с.9, 248-249).

Управління інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Чернівецькій області листом від 16 лютого 2016 року надало відповідь позивачу у якій зазначило, що в ході позапланової перевірки з наданих замовником будівництва ОСОБА_2, документів встановлено, що дані наведені у декларації достовірні, на момент перевірки будівельні роботи не виконуються та не розпочаті, про що було складено акт від 03.02.2015 року.

Громадянкою ОСОБА_2 будівельні роботи за вищевказаною адресою зупинені, про що свідчить заява замовника будівництва від 15.02.2016 року. Аналіз відповіді свідчить про те, що відповідач отримавши вказане звернення із зазначеними порушеннями, не розглянув його, позапланову перевірку зазначених у зверненні порушень не організував та не провів, тобто не дотримався вимог Законів та нормативно правових актів. (а.с. 10-11,251-253).

Крім того, дослідженням письмових доказів наданих третьою особою, зокрема робочого проекту, вбачається, що у вказаному робочому проекті відсутні документи, які відносяться до складової частини, зокрема: копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності, основні креслення такі, як ситуаційний план; генеральний план на топографічній основі; принципові рішення з вертикального планування, благоустрою та озеленення; схема транспортно-пішохідних зв'язків (за необхідності); план трас зовнішніх інженерних мереж та комунікацій; плани трас внутрішньо майданчикових мереж і споруд до них; звіт за результатами експертизи проекту будівництва або його засвідчена у встановленому законом порядку копія (у тому числі звіт щодо розгляду проекту будівництва на стадії проектування, що передбачає розподіл її за чергами), як передбачено Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого ПКМ України від 13.04.2011 року № 466 в редакції ПКМУ від 26.08.2015 року № 747.(а.с. 169-180).

Із змісту державного акту на право постійного використання землею видно, що гр. ОСОБА_2, яка мешкає АДРЕСА_1, на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради від 20 жовтня 1998 року надається у постійне користування земельна ділянка площею 0,0182 га. в межах згідно з планом та 0,0349 га. для спільного користування на території АДРЕСА_1.Землю надано для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. (а.с. 157)

Крім того, у матеріалах справи міститься містобудівні умови та обмеження № 796/14 від 22.07.2014 року забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 - житловий будинок з приміщеннями торгового призначення та перукарнею, замовник ОСОБА_2

Із змісту вказаних містобудівних умовах видно, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 будівля - житловий будинок з приміщеннями торгового призначення та перукарнею знаходиться в межах комплексної охоронної зони центрального історичного ареалу м. Чернівців та в межах буферної зони пам'ятки культурної спадщини, занесеної до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. При реконструкції потрібно дотримуватись Державних будівельних норм (а.с. 33).

Розпорядженням Чернівецького міського голови від 12.04.2016 року № 159-р створено комісію з перевірки законності будівництва на АДРЕСА_1. Із змісту протоколу комісії з перевірки законності будівництва на АДРЕСА_1 від 27.07.2016 року видно, що комісією проведено заміри від будинку, який будується до існуючого будинку на АДРЕСА_1. Відстань від споруди, що будується до виступаючої частини існуючого будинку з вікон складає 4,6 м. Відстань від будівлі, що будується до вікон сусідів забудовника складає 5,6м. Тобто, встановлено невідповідність збудованого об'єму проектній документації в частині ризаліту з боку вул. М. Вовчка, відхилення від проектної документації збудованого об'єкта та інші невідповідності (а.с. 13-14 т. 2).

З листа Міністерства культури України від 08.07.2016 року № 1033/10/53-16 видно, що зміни доповнення до історико - містобудівного обґрунтування, проектна документація на будівництво Міністерством культури України не погоджувалась, дозвіл на земляні роботи не надавався. На адресу Мінкультури не надходило звернення громадянки ОСОБА_2 щодо інформування Центру всесвітньої спадщини ЮНЕСКО стосовно планування проведення будівельних робіт за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 16 т.2).

Із змісту листа Міністерства культури України від 24.10.2016 року № 3958/10/13-16 видно, що Міністерством дозвіл на проведення будівельних робіт на об'єкт будівництва за адресою АДРЕСА_1, не надавався (а.с. 15 т.2).

Разом з цим суд зазначає, що матеріалах робочого проекту наданих третьою особою відсутні докази того, що Управління затверджувало науково-проектну документацією щодо охорони культурної спадщини, а також відсутні докази про те, що управління погоджувало підприємцю ОСОБА_2 ескізний проект на проведення будівельних робіт. У наданих матеріалах відсутні будь, які докази про те, що Міністерство надавало письмовий дозвіл на виконання будівельних робіт за вказаною адресою. У наданих матеріалах відсутні матеріали щодо інформування Центру Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО стосовно вказаного будівництва (а.с. 34-56, 169-180).

Спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1 в своїй частині розташовується в центральному історичному ареалі міста, в архітектурній охоронній зоні, в межах буферної зони пам'ятки культурної спадщини, занесеної до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.

З матеріалів справи видно, що вказана земельна ділянка належить до земель історико-культурного призначення національного та місцевого значення на підставі положень статті 53 ЗК України та статті 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини", які визначають поняття та склад земель історико-культурного призначення.

З цього приводу суд зазначає, що землі історико-культурного призначення згідно з частиною 1 статті 150 ЗК України відносяться до особливо цінних земель.

Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається Земельним кодексом України, Законом України "Про охорону культурної спадщини", постановами Кабінету Міністрів України та органів місцевої влади і самоврядування.

Виходячи з принципу використання земельних ділянок за цільовим призначенням (стаття 96 ЗК України), на землях історико-культурного призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню. Законодавством встановлений дозвільний порядок використання земель історико-культурного призначення.

Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам'яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам'яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель (частина 2 ст. 54 ЗК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" зони охорони пам'ятки - це встановлювані навколо пам'ятки охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання.

Таким чином, відповідно до чинних нормативних актів на території пам'яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) забороняється будь-яке будівництво, не пов'язане з прокладкою інженерних мереж. Впорядкуванням території, відтворенням і реставрацією пам'яток історії та культури, та дозволяється будівництво лише особливо важливих споруд за індивідуальними проектами.

Натомість, будівництво - житловий будинок з приміщеннями торгового призначення та перукарнею по АДРЕСА_1 не відноситься до особливо важливих споруд, тому будівництво є порушенням статей 53, 54 ЗК України і статті 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Крім того, статтею 9 Конституції України та статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України" передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 4 жовтня 1988 року № 6673-XI ратифіковано Конвенцію ЮНЕСКО про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини від 16 листопада 1972 року.

Відповідно до статті 4 Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини кожна держава - сторона цієї Конвенції визнає, що зобов'язання забезпечувати виявлення, охорону, збереження, популяризацію й передачу майбутнім поколінням культур і природної спадщини, що зазначена у статтях 1 і 2, яка перебуває на її території, покладається насамперед на неї.

Україна як держава, яка внесла пам'ятку до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, згідно з п. 172 Настанов, що регулюють виконання Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини ЮНЕСКО, добровільно взяла на себе зобов'язання з інформування Комітету всесвітньої спадщини через Секретаріат ЮНЕСКО про наміри розпочати або дозволити в зоні, що охороняється Конвенцією, значні роботи з відновлення чи нового будівництва, які могли б вплинути на цінність об'єкта всесвітньої спадщини.

Незважаючи на викладене, відповідач всупереч вимогам закону, нормативно правовим актам, звернення позивача від 29.01.2016 року не розглянув, як того вимагає Порядок, позапланову перевірку не призначив та не провів.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов'язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб'єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Частина 3 цієї ж статті вказує на те, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

У частині 1 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" вказано, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти.

Статтею 19 цього Закону передбачено, що обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Крім того, суд зазначає, що відповідач у своїй діяльності керується постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» із змінами та доповненнями, Законом України «Про охорону культурної спадщини», Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року, Земельним кодексом України та іншими нормативно правовими актами.

Пунктом 7 Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 із змінами та доповненнями внесеними згідно Постановою КМ України № 778 від 02.09.2015 року передбачено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Пунктом 11 вказаного порядку передбачено, що осадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право: 1) безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; 4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; 5) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об'єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством; 7) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій; 8) отримувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Пунктом 6, 7 частини 1 статті 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI (далі - Закон - №3038-VI), управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації, а також надання (отримання, реєстрації) повернення (відмови у видачі) чи анулювання (скасування реєстрації) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Статтею 41 Закону № 3038-VI, Державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; 4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; 4-1) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об'єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством;

Згідно ч. 2 статті 39-1 Закону №3038-VI, у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Згідно підпункту 6 пункту 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого Постановою КМУ від 19.08.2015р. №698, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об'єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право: скасовувати чи зупиняти дію прийнятих об'єктами нагляду відповідно до визначених ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" повноважень рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Статтею 6-1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що забороняється набуття права на здійснення будь-якої діяльності на об'єктах культурної спадщини за декларативним принципом.

Із змісту пояснень позивача видно, що земельна ділянка по АДРЕСА_1, м. Чернівці знаходиться в межах буферної охоронної зони захисту об'єкту культурної спадщини ЮНЕСКО Резиденції митрополитів Буковини та Далмації, а також в межах центрального історичного ареалу міста Чернівці, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001р. № 878., та межах комплексної охоронної зони. (а.с. 70)

Згідно п. 1.2 ДБН Б.2.2-2-2008, затвердженого наказом Мінрегіонбуду України від 11.06.2008р. №249, зони охорони пам'яток є складової частиною охоронного зонування як містобудівного засобу збереження культурної спадщини. Згідно п.п. 3.4.1.4 та 3.4.1.5 цих ДБН нове будівництво в зонах охорони допускається у виключних випадках. В охоронній зоні забороняються будівництво, що порушує засади збереження пам'ятки та традиційного характеру середовища. Пунктом 3.4.2.4 цих ДБН передбачено, що не допускається зведення будинків та споруд, які можуть негативно вплинути на композиційну значимість пам'ятки.

Також позивач зазначає, що будівництво по АДРЕСА_1, не відповідає вимогам п.14 Постанови КМ. України №318 від 13.03.2002р. та п.3.4.1.4 ДБН Б.2.2-2-2008. Однак, відповідач залишив поза увагою те, що будівництво ведеться у межах історичного ареалу міста Чернівці, а проектна документація повинна була бути затверджена Міністерством культури України.

Статтею 5 Закону України "Про охорону культурної спадщини" визначено, що до повноважень Міністерства культури України належить погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам'ятках національного значення, їх територіях, в історико-культурних заповідниках, на історико-культурних заповідних територіях, у зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм і проектів, реалізація яких може позначитися на об'єктах культурної спадщини, надання дозволів на проведення робіт на пам'ятках національного значення, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць.

Статтею 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини" визначено, що у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються будівельні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Згідно п.1.10 та п.3.4.1.4 Державних будівельних норм Б.2.2-2-2008, нове будівництво у межах охоронних зон пам'ятки культурної спадщини дозволяється виключно тільки за проектами, які погоджені з відповідними органами охорони культурної спадщини (залежно чи пам'ятка місцевого чи національного значення) та розроблені на основі історико-містобудівного обґрунтування.

У судовому засіданні позивач, представник позивача зазначив, що для них важливо щоб відповідач розглянув звернення, як того вимагає Порядок затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 553, Закони, з урахуванням об'єктивних обставин справи, оскільки забудовником на їх думку не додержано державних будівельних норм, протипожежних вимог, протипожежних відстаней між житловими, громадськими і допоміжними будинками, враховуючи третю ступінь вогнестійкості у існуючої будівлі, а також отримати відповідь по суті порушених питань у зверненні, які викладені у ньому, а формальні причини не можуть слугувати підставою для відмови у її наданні.(а.с.68-105т.1)

З урахуванням дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку, що відповідачем, відповідно вимогам закону звернення від 29.01.2016 року не розглянуто, позапланова перевірка не проведена та не надано вмотивованої відповіді на нього.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку щодо визнання протиправними дій Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, оскільки відповідач позапланову перевірку не призначив, перевірку не провів, відповідних спеціалістів не залучив та не надав вмотивованої відповіді на звернення - позивача щодо порушених питань у зверненні на предмет відповідності чи не відповідності спірного будівництва державним будівельним нормам.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Із змісту вказаних норм вбачається, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ч. 2 ст. 162 КАС України. При цьому адміністративний суд може застосувати інший спосіб захисту права, який би гарантував захист прав, свобод та інтересів осіб. Критерієм обрання способу захисту порушеного права є те, що він з урахуванням особливостей спірних відносин повинен бути спрямований на реальне відновлення порушених прав позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд з метою захисту порушеного права позивача зобов'язує відповідача - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області повторно розглянути звернення ОСОБА_6 від 29.01.2016 року.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач по справі не обґрунтував та не довів правомірність своїх дій щодо не проведення позапланової перевірки за зверненням позивача від 29.01.2016 року, натомість позивачі довели зворотне. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, підлягає задоволенню.

Частина 1 ст. 94 КАС України визначає, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 70, 86, 94, 122, 128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, щодо невжиття заходів для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації, надання та анулювання (скасування реєстрації) документів, що дають право на виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва АДРЕСА_1, м. Чернівці згідно декларації про початок виконання будівельних робіт 17.11.2014 № ЧВ 87.

3. Зобов'язати Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області повторно розглянути звернення ОСОБА_6 від 29.01.2016 року.

4. Присудити на користь ОСОБА_1 судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 551,21 грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький