Справа № 826/133/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

28 грудня 2016 року 08:40 справа №826/133/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Агентство Союздрук"
доДержавної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві
третя особаГоловне управління Державної казначейської служби України в місті Києві
прозобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Агентство Союздрук" (далі по тексту - позивач, ТДВ "Агентство Союздрук") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Деснянському районі), в якому просить: зобов'язати відповідача підготувати висновок про повернення позивачу надміру сплачених коштів за торгові патенти на право провадження торговельної діяльності у пунктах продажу товарів у розмірі 19 468,00 (дев'ятнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім грн. 00 коп.) з відповідного бюджету та подати його на виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в порядку, визначеному статтею 43 Податкового кодексу України та пункту 7 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30 грудня 2013 року №882/1188.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/133/16; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві (далі по тексту - третя особа); закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 11 квітня 2016 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач та третя особа своїх представників до суду не направили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідача та третьої особи, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2015 року листом №06-25 у зв'язку з оприлюднення 31 грудня 2014 року в спеціальному випуску газети "Голос України" Законів України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", якими відмінено одержання торгових патентів на провадження торговельної діяльності, позивач звернувся до відповідача з проханням на підставі статті 43 Податкового кодексу України повернути сплачені кошти - збір за торгові патенти по 26 кіоскам за січень 2015 року та останній місяць дії торгового патенту.

Як стверджує позивач, представник ТДВ "Агентство Союздрук" неодноразово відвідував відповідача, однак відповідачем зустрічну звірку не зроблено, у задоволенні заяви про надання висновку про повернення із бюджету надміру сплачених коштів відмовлено.

Позивач вважає, що вищезазначеними діями відповідач порушив статтю 43 Податкового кодексу України та право позивача на повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання із бюджету.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

У позовній заяві позивач стверджує, що для провадження діяльності ним придбано торгові патенти на право здійснення торгівельної діяльності строком дії з 01 листопада 2012 року по 31 жовтня 2017 року (60 календарних місяців).

В адміністративному позові позивач зазначає, що під час придбання торгового патенту ним сплачено збір за останній місяць дії патенту (жовтень 2017 року) у розмірі 8 586,00 грн., які перераховано до бюджету 04 жовтня 2012 року, що, як стверджує позивач, підтверджується платіжним дорученням №7 від 04 жовтня 2012 року.

Протягом 2013-2014 років у зв'язку із збільшенням ставок збору за торгові патенти, позивачем здійснені доплати за останній місяць дії патенту у розмірі 588,00 грн. у 2013 році, що, як стверджує позивач, підтверджується платіжним дорученням №83 від 10 січня 2013 року, 560,00 грн. (п'ятсот шістдесят грн. 00 коп.) у 2014 році, що, як стверджує позивач, підтверджується платіжним дорученням №155 від 22 січня 2014 року.

12 грудня 2014 року позивачем внесено до державного бюджету плату у розмірі 9 734,00 грн. в якості плати збору за 26 торгових патентів на січень 2015 року, що, як стверджує позивач, підтверджується платіжним дорученням №3003 від 12 грудня 2014 року.

Суд звертає увагу, що вищезазначені твердження позивача відповідачем не спростовані, проте, платіжні доручення від 04 жовтня 2012 року №7, від 10 січня 2013 року №83, від 22 січня 2014 року №155 та від 12 грудня 2014 року №3003 містять суми, які не відповідають сумам, які зазначено позивачем в адміністративному позові, обґрунтування різниці сум, які містять в адміністративному позові та у відповідних платіжних дорученнях, позивачем до суду не надано.

Матеріали справи підтверджують, що 13 січня 2015 року листом №06-25 у зв'язку з оприлюднення 31 грудня 2014 року в спеціальному випуску газети "Голос України" Законів України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", якими відмінено одержання торгових патентів на провадження торговельної діяльності, позивач звернувся до відповідача з проханням на підставі статті 43 Податкового кодексу України повернути сплачені кошти - збір за торгові патенти по 26 кіоскам за січень 2015 року та останній місяць дії торгового патенту.

Лист від 13 січня 2015 року №06-25 отримано відповідачем 14 січня 2015 року.

13 січня 2015 року листом №06-36 позивач повернув відповідачу торгові патенти згідно переліком, всього 26 штук.

13 березня 2015 року позивач направив відповідачу заяву на оформлення акта звіряння стану розрахунків по сплаті збору по торговим патентам на провадження торговельної діяльності (роздрібна торгівля) від 12 березня 2015 року №06-177, в якій просив оформити акт звіряння стану розрахунків по сплаті збору по торговим патентам на провадження торговельної діяльності (роздрібна торгівля) станом на 12 березня 2015 року за період з 01 жовтня 2012 року по 12 березня 2015 року.

16 березня 2015 року відповідач отримав вищезазначену заяву, що підтверджується рекомендованим повідомлення та не спростовано відповідачем.

30 січня 2015 року позивач листом №04-78 звернувся до відповідача з проханням підготувати висновок про повернення позивачу з бюджету надміру сплачених коштів 65 481,00 грн. в якості збору за торгові патенти за провадження торговельної діяльності за 2012-2014 роки та надати його для виконання до головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві.

Як стверджує позивач, відповідь на вищезазначене звернення позивача від відповідача не надходила.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно пункту 43.2 статті 43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України встановлено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 43.5. статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцяти денного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Як стверджує позивач, представник ТДВ "Агентство Союздрук" неодноразово відвідував відповідача, однак відповідачем зустрічну звірку не зроблено, у задоволенні заяви про надання висновку про повернення із бюджету надміру сплачених коштів відмовлено, чим порушено статтю 43 Податкового кодексу України та право позивача на повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання із бюджету.

До суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази відмови відповідача повернути надміру сплачені суми грошового зобов'язання, акт зустрічної звірки, що не дає можливість суду визначити суму надміру сплаченого грошового зобов'язання, яка підлягає поверненню позивачеві, а також довідка про відсутність податкового боргу у позивача.

Оскільки, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов'язання та, як наслідок, підготовка висновку про повернення із бюджету надміру сплачених коштів контролюючим органом здійснюється лише у випадку відсутності податкового боргу або його погашення, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що без наявності доказів відсутності податкового боргу у позивача, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва позивачем не доведено неправомірність дій відповідачів з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Агентство Союздрук" задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з додатковою відповідальністю "Агентство Союздрук" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко