Справа № 808/1928/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року о/об 13 год. 11 хв.Справа № 808/1928/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПАТ «Мотор-Банк», ОСОБА_1, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

за участю представників:

представника позивача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності № 3-243110/10277 від 09.09.2016 року)

представника відповідача - ОСОБА_3

(діє на підставі довіреності 21250 від 23.11.2016 року)

представника третьої особи 1 - не прибув

представника третьої особи 2 - не прибув

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПАТ «Мотор-Банк», ОСОБА_1 (далі - треті особи), в якому позивач просить суд зобов'язати відповідача виключити з акту опису та арешту майна від 20 січня 2016 року по боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно: жилий будинок №8-а, що розташований за адресою м. Запоріжжя, пров. Прямий, загальною площею 207,0 кв.м. та житловою площею 106,0 кв.м., а саме: житловий будинок -літ. «А-2», гараж - літ. «Б», навіси - літ. «В,Г», замощення -II, паркани - №№1,3,5,6, ворота -№2, хвіртка №4 та земельну ділянку площею 0,0884 га, яка знаходиться за адресою м. Запоріжжя, пров. Прямий, 8-а, якій присвоєно кадастровий номер :04:027:0052, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №084341, виданого Запорізькою міською радою Запорізької області від 22 липня 2004 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач незгоден із діями відповідача, що полягають в описі та арешті спірного житлового будинку та земельної ділянки, а також з постановою відповідача про призначення суб'єкта оціночної діяльності для проведення оцінки спірного нерухомого майна, що прийняті у виконавчому провадженні по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мотор-Банк». Позивач вказує, що дії виконавчої служби, які спрямовані на реалізацію іпотечного майна, що належить ОСОБА_1 для задоволення вимог іншого стягувача - ПАТ «Мотор-Банк», який не є іпотекодержателем, порушує права ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначивши, що на час розгляду адміністративної справи предмет спору відсутній, оскільки існує зведене виконавче провадження. Відповідач вказує, що виконавчі провадження, у яких стягувачем є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПАТ «Мотор-Банк» приєднані до зведеного виконавчого провадження, яке веде Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Відповідач звертає увагу, що при здійсненні зведеного виконавчого провадження, в першу чергу будуть задовольнятись вимоги стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як іпотекодержателя, а тому на даний момент спірний акт опису та арешт майна боржника жодним чином не порушує права позивача. До того ж відповідач вважає свої дії правомірними, посилаючись на частину 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема зазначає, що після акту опису та арешту майна, державний виконавець повинен повідомити іпотекодержателя про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями якщо державному виконавцю стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та повинен роз'яснити заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. В даному випадку відповідачем вказані вимоги закону були виконані.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 29 листопада 2016 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

15 березня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №845-037К, за умовами якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію у сумі 150 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 14 відсотків річних.

15 березня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №845-0371, за умовами якого ОСОБА_1 (іпотекодавець) передає ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (іпотекодержателю) нерухоме майно:

жилий будинок №8-а, що розташований за адресою м. Запоріжжя, пров. Прямий, загальною площею 207,0 кв.м. та житловою площею 106,0 кв.м., а саме: житловий будинок -літ. «А-2», гараж - літ. «Б», навіси - літ. «В,Г», замощення -II, паркани - №№1,3,5,6, ворота -№2, хвіртка №4, який належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 23 січня 2004 року, реєстровий номер №62;

земельну ділянку площею 0,0884 га, яка знаходиться за адресою м. Запоріжжя, пров. Прямий, 8-а, якій присвоєно кадастровий номер :04:027:0052, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №084341, виданого Запорізькою міською радою Запорізької області від 22 липня 2004 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2011 року у справі №2-120/11 задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, зокрема стягнуто у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 2 737 166 грн. 02 коп. Рішення набрало законної сили 05 вересня 2011 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року у справі №334/8597/14-Ц (провадження №2/334/126/15) частково задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, зокрема в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про відкриття кредитної лінії №845-037К від 15 березня 2007 року станом на 25 серпня 2014 року складає 9 244 604,88 (девять мільйонів двісті сорок чотири тисяча шістсот чотири триста гривні 88 копійки) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме:

жилий будинок №8-а, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пров. Прямий, загальною площею 207,0 кв.м. та житловою 106,0 кв.м., а саме: жилий будинок- літера «А-2», гараж літера «Б», навіси літери «В,Г», замощення -ІІ, паркани №№1,3,5,6, ворота -№2, хвіртка №4;

земельна ділянка площею 0,0884 га, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пров. Прямий, 8-а (вісім-а»), якій присвоєно кадастровий номер :04:027:0052, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60; ) за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Також вказаним рішенням суду вирішено: виселити з предмета іпотеки з жилого будинку №8-а (вісім «а»), що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пров. Прямий, осіб, які там зареєстровані та проживають, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7; відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, на час дії закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

28 грудня 2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49730421 з виконання виконавчого листа №2-561/2010, видано 10 жовтня 2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ТОВ «Запорізький машинобудівний завод», ОСОБА_8, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мотор-Банк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 9 334 661,97 грн., стягувач - ПАТ «Мотор-Банк», боржник - ОСОБА_1.

28 грудня 2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №49730421, стягувач - ПАТ «Мотор-Банк», боржник - ОСОБА_1

20 січня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області описано і накладено арешт на майно - жилий будинок №8-а, що розташований за адресою м. Запоріжжя, пров. Прямий, загальною площею 207,0 кв.м., - про що складено ОСОБА_5 опису та арешту майна №49730421/2 від 20 січня 2016 року.

Також, 20 січня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області описано і накладено арешт на майно - земельну ділянку площею 0,0884 га, яка знаходиться за адресою м. Запоріжжя, пров. Прямий, 8-а, якій присвоєно кадастровий номер :04:027:0052, - про що складено ОСОБА_5 опису та арешту майна №49730421/3 від 20 січня 2016 року.

Не погоджуючись із діями відповідача стосовно актів опису та арешту майна, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 5 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За приписами частини 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

За правилами частини 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника.

У частині 1 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами, для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

За правилами частини 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

З аналізу наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» не вбачається прямої заборони державному виконавцю проводити опис та арешт заставленого майна боржника.

Вимоги частини 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначають умови звернення стягнення на заставлене майно боржника, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено необхідність повідомлення заставодержателя про накладення арешту на заставлене майно.

Визначено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Судом встановлено, що 20 січня 2016 року керівником виконавчої групи Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» надіслано Вимогу №737/1-03/4, у якій позивача повідомлялось про те, що на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 та перебуває в іпотеці ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» накладено арешт. У зазначеній вимозі повідомлено про право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з під арешту. Також вимогою зобов'язано надати інформацію стосовно залишку заборгованості за кредитним договором.

Далі суд зазначає, що 15 квітня 2016 року державним виконавцем Ленінського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50845859 з виконання виконавчого листа № 2-120, виданого 31 жовтня 2011 року Ленінським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» суми боргу у розмірі 2 737 166,02 грн.

28 липня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову ВП №49730421 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, згідно якої виконавче провадження №49730421 приєднано до виконавчого провадження №51802834.

Крім того, 28 липня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову ВП № 50845859 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, згідно якої виконавче провадження №50845859 приєднано до виконавчого провадження № 51802834.

Таким чином, на час розгляду адміністративної справи у суді позивач є стягувачем по зведеному виконавчому провадженню № 51802834, в межах якого наявні акти опису та арешту майна від 20 січня 2016 року, що винесені з метою забезпечення реального виконання рішення.

Твердження представника позивача про те, що опис та арешт заставленого майна проведено по виконавчому провадженню № 49730421 щодо стягнення заборгованості на користь ПАТ «Мотор-Банк» і порушує права та інтереси ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», судом не приймаються, оскільки відповідно до частини 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний здійснювати звернення стягнення на предмет іпотеки з урахуванням Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи право державного виконавця проводити опис заставленого майна боржника і накладення на нього арешту, з подальшим обовязковим повідомленням заставодержателя, а також наявність зведеного виконавчого провадження, суд встановив відсутність порушення прав та інтересів позивача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши обставини наведені представниками сторін, докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов