Справа № 308/256/17
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12.01.2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Ужгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправними дій по визначенню вартості арештованого майна у виконавчому провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вивчивши зміст позовної заяви, оглянувши письмові матеріали, справи суддя приходить до наступного висновку.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що спір виник на стадії виконання судового рішення, відтак дані правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження», а також розділами VI та VII ЦПК України.

Статтями 2, 11 та 13 Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на ДВС, яка входить до системи органів Мін'юсту України, а безпосереднє виконання здійснюють державні виконавці. Останні мають право у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, вилучати таке майно, реалізовувати його в установленому законодавством порядку, залучати для оцінки майна суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Статтею 58 вищевказаного Закону передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем, у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

У справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, повязані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається субєкт оціночної діяльності субєкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

При цьому слід враховувати, що субєкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Крім того такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному проваджені, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним субєкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та субєктом оціночної діяльності.

Зокрема така правова позиція висловлена у Постанові № 6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Таким чином, системний аналіз вищенаведених положень Закону свідчить про те, що висловлення незгоди зі звітом про незалежну оцінку вартості майна та аукціону з реалізації заставного майна необхідно проводити шляхом оскарження дій державного виконавця у строки, встановлені Законом.

Відповідно до норм ЦПК України передбачено розгляд заяв та скарг учасників виконавчого провадження на дії ВДВС. Такий розгляд передбачає подання відповідної скарги, а не позовної заяви.

Відтак позивачем невірно обрано форму звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ч. 1 п. 1 ст.109 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправними дій по визначенню вартості арештованого майна у виконавчому провадженні відмовити.

Ухвала може бути оскаржена на протязі пяти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2