Справа № 235/5877/16-а
Суддя: Хмельова С. М.
Дата ухвалення: 2016-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №235/5877/16-ц
Провадження № 2-а/235/158/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю представника відповідача Косенко Д.В.

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Покровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання поновлення виплати пенсії та виплату недоотриманої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання поновлення виплати пенсії та виплату недоотриманої пенсії. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона перебуває на обліку в Красноармійському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком.

Після призначення пенсії позивачка продовжує працювати в Управлінні соціального захисту населення м. Покровськ (Красноармійськ) Донецької області.

1.04.2015 року відповідачем було припинено виплату позивачці пенсії.

20.04.2016 року вона звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії.

Рішенням №10869/03/25 від 4.05.2016 року позивачку повідомлено, що їй призначено пенсію за віком, згідно із Законом «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до ч. 7 ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсійне забезпечення посадових осіб, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством про державну службу.

Відповідно до ст. 37 Пенсійне забезпечення державних службовців Закону України «Про державну службу» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасники бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту І статті 10 закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

У зв'язку з тим, що позивачка працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу», їй відмовлено в поновленні виплати пенсії з 1.04.2015 року.

Також їй було роз'яснено право оскаржити зазначене рішення відповідача, у тому числі і у судовому порядку.

Із вказаними доводами відповідача вона не згодна, вважає зазначене рішення незаконним з наступних підстав.

У зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-УІІІ, припинено виплату пенсії з 01 квітня 2015 року.

Конституцією України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 47 цього Закону, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-УІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Виключення з вказаного правила становлять лише інваліди І та II груп, інваліди війни III групи та учасники бойових дій, особи, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про наступний порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію, працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), станом на 01 квітня 2015 року, починаючи з цієї дати до кінця 2015 року виплата пенсії їй не проводиться.

Пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судців», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного убезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно по спеціальних Законів («Про державну службу», «Про судоустрій і статус судців» та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

Таким чином, починаючи з указаної дати на позивачку не поширюються встановлені частиною першою статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону від 02 березня 2015 року №213-УІІІ) обмеження щодо виплати пенсії, адже з 01 червня 2015 року робота на займаній нею посаді не дає права на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними Законами. На даний час особам, які працюють на посадах, визначених згаданими спеціальними Законами, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тому, з 01 червня 2015 року відсутні правові підстави для невиплати позивачці пенсії.

Такий висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015 року №213-УІІІ відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015 року (адміністративна справа № 202/4641/15-а).

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України шодо пенсійного забезпечення» № 213-УІІІ від 02.03.2015 внесені зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до яких тимчасово, у період 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Позивачка ніколи не отримувала пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», а отримувала пенсію відповідно до п. З ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто отримувала пенсію за віком. Тому вважає, що виплата раніше призначеної пенсії підлягає поновленню з 01.04.2015 року по день винесення рішення суду, а відмова відповідача у поновлені виплати є протиправною.

Окрім того, згідно п 12. ч. 2 ст. 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач повинен був за місяць до закінчення строку виплати пенсії повідомити позивачку про дату та підстави припинення її виплати. Проте ці вимоги закону відповідачем виконані не були, про підстави припинення виплати пенсії відповідач її не повідомив.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне

страхування» виплата пенсії може бути припинена тільки на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду.

У той же час будь-якого рішення управлінням Пенсійного фонду України у м. Покровську (Красноармійську) Донецької області чи судом про припинення виплати пенсії позивачці не приймалось. Рішення суду про припинення виплати пенсії також не має.

Таким чином, законні підстави, за якими було припинено виплату пенсії з 1.04.2015 року, відсутні.

Позивачка просить суд визнати неправомірними дії Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про припинення виплати їй пенсії з 1.04.2016 року. Зобов'язати Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату раніше призначено пенсії з 1.04.2015 року. Зобов'язати Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести виплату недоотриманої нею пенсії з 01.04.2015 року по день винесення рішення суду. Стягнути з відповідача сплачені судові витрати.

Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. В запереченнях на позов зазначили, що позивач з 09.07.2014 перебуває на обліку в Управлінні як отримувач пенсії за віком, призначеної у відповідності до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-111 від 07.06.2001 (далі - Закон 2493) та ст.37 Закону України Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі - Закон 3723).

З 01.04.2015 Управлінням дійсно було припинено виплату пенсії позивачу у зв'язку із змінами у законодавстві.

20 квітня 2016 року позивач звернулася до Управління із заявою про поновлення виплати пенсії, до якої було долучено довідку Управління праці та соціального захисту населення Красноармійської міської ради №01-10/бн від 04.04.2016.

Рішенням Управління від 28.04.2016 позивачу було відмовлено у поновленні виплати пенсії. При цьому саме ж це рішення від 28.04.2016 позивачем не оскаржується.

З приводу законності підстав для припинення виплати пенсії з 01.04.2015.

У відповідності до ч.7 ст.21 Закону 2493 (в редакції, чинній до 01.04.2015) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином пенсія посадовим особам органів місцевого самоврядування призначається, перераховується та виплачується у порядку, визначеному Законом 3723.

З 01.04.2015 набув законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких славних актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 (далі -Закон 213), за яким були внесені зміни до вже згаданої ч.7 ст.21 Закону 2493, а також до ст.37 Закону 3723, ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, у відповідності до ч.7 ст.21 Закону 2493 (із змінами, внесеними Законом 213) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Тобто, посадовим особам місцевого самоврядування у період їх служби в органах місцевого самоврядування пенсії не виплачуються.

Крім того, згідно з ч.4 ст.37 Закону 3723 (із змінами, внесеними Законом 213) тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються

Тобто, особам, на яких поширюється дія Закону 3723, у період їх роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за цим Законом, пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються.

Додатково до зазначеного, абз.абз .2, 3 ч.І ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Норми аналогічного змісту містяться і у ч.4 ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Усі зазначені норми діяли у період часу з 01.04.2015 по 31.12.2015.

В подальшому, а саме з 01.01.2016, набув законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-УІІІ від 24.12.2015 (далі - Закон 911), за яким знов були внесені зміни і до ч.І ст.21 Закону 2493, і до ч.4 ст.37 Закону 3723, і до згаданих ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з ч.І ст.21 Закону 2493 (в редакції Закону 911) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Таким чином дію даної правової норми продовжено на 2016 рік.

Згідно з ч.4 ст.37 Закону 3723 (в редакції Закону 911) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Тобто, з 01.01.2016 по 31.12.2016 особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом 3723, призначені пенсії не виплачуються.

У зв'язку із тим, що позивач є службовцем органу місцевого самоврядування (працює в УПСЗН) відсутніми є законні підстави для виплати пенсії та для поновлення її виплати в силу дії положень ч.7 ст.21 Закону 2493 та ч.4 ст.37 Закону 3723.

Серед іншого звертають увагу суду й на пропуск строків звернення до адміністративного суду.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ч.І). Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (ч.2).

Позивач у своїй позовні заяві не порушує питання про поновлення строків звернення до адміністративного суду та не наводить обставин, які можуть бути визнані судом поважними, для обґрунтування поновлення такого строку.

Разом із цим позивач вимагає визнати неправомірними дії Управління та зобов'язати Управління поновити виплату пенсії з 01.04.2015. Дата позовної заяви - 15.09.2016.

Таким чином строки, встановлені ч.2 ст.99 КАС України, для позовних вимог за період до 15.03.2016 є пропущеними з боку позивача, а отже до таких позовних вимог повинні застосовуватись правові наслідки, визначені ст.100 КАС, тобто їх належить залишити без розгляду.

Просять суд залишити без розгляду позовні вимоги за період з 01.04.2015р. по 14.03.2016р. В решті позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією так і Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

ОСОБА_2 працює в Управлінні соціального захисту населення Покровської міської ради на посаді державного соціального інспектора з 07.12.2007 року. З 9.07.2014 року ОСОБА_2 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Частина 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачці) передбачала, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого

самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за

рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, пенсії посадовим особам органів місцевого самоврядування призначається, перераховується та виплачується у порядку встановленому Законом України «Про державну службу».

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УІІІ від 02.03.2015 року , пп. 2 п.12 розділу 1 якого внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких:

Тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно п. 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-УІІІ від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Відповідно до п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213- VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII внесено зміни до деяких законодавчих актів України, а саме до ч.1 ст.21 Закону 2493, ч.4 ст.37 Закону 3723, ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з ч.1 ст.21 Закону 2493 (в редакції Закону 911) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Згідно з ч.4 ст.37 Закону 3723 (в редакції Закону 911) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Тобто, з 01.01.2016 по 31.12.2016 особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом 3723, призначені пенсії не виплачуються.

У зв'язку із тим, що позивач є службовцем органу місцевого самоврядування (працює в УПСЗН) відсутніми є законні підстави для виплати пенсії та для поновлення її виплати в силу дії положень ч.7 ст.21 Закону 2493 та ч.4 ст.37 Закону 3723.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання поновлення виплати пенсії та виплату недоотриманої пенсії за період з 01.04.2015 року по 15.03.2016 року, ухвалою суду залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що дії відповідача щодо невиплати пенсії позивачці правомірні, а тому позовні вимоги про поновлення пенсії необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 17-20,69-72, 86, 94, 122, 128, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання поновлення виплати пенсії та виплату недоотриманої пенсії, в період з 15.03.2016 року відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

В судовому засіданні 30 грудня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови, повний текст виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя