Справа № 205/7692/16-а
Суддя: Остапенко Н. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

19.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/7692/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., при секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції м. Дніпропетровська Бевзюк Валентина Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

17.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Інспектора управління патрульної поліції м. Дніпропетровська Бевзюк Валентина Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 вересня 2016 року рухаючись в автомобілі Mitsubishi Lancer, д/з НОМЕР_1, зупинився на заборонений сигнал світлофора (червоний) на перехресті вул.. Яснопольська та Старокодацька, після чого був зупинений працівниками патрульної поліції. Працівники поліції зазначили, що ним було порушено п.8.10 ПДР, чим порушив ч.2 ст.122 КУПАП.

Не погоджувався із постановою інспектора поліції, бо не порушував ПДР та КУпАП, докази такого порушення працівником поліції йому не були надані. Вказував, що не було також поліцейським всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи.

На підставі вищезазначеного просить скасувати постанову АР №004998 від 27 вересня 2016 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та відшкодувати витрати на правову допомогу.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що постановою серії АР № 004998 від 27.09.2016 року, винесеною інспектором ПП УПП у м. Дніпропетровську, рядовим поліції роти №3 батальйону №1 ОСОБА_3, було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 27.09.2016 року о 09-40 годині по вул.Ямпольській, 86 у м. Дніпропетровську зупиняючись на заборонений сигналом світлофора (червоний) не зупинився перед світлофором, а зупинився на залізничних рейсах, чим порушив п.8.10 ПДР України.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних повноважень.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Позивач зазначив, що правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП не здійснював, ПДР він не порушував. Відповідач доказів щодо спростування пояснень позивача не надав.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

Відповідно до п. 8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою, дорожнім знаком якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів..

Тобто, відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП може мати місце у разі порушення, в тому числі п. п.8.10 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів що ОСОБА_1 вчинив правопорушення вказане у оскаржуваній постанові.

Таким чином, доказів щодо скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП , а саме: фото, відео-матеріали, пояснень свідків, тощо, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова серія АР № 004998 від 27.09.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, оскільки за ч. 2 ст. 122 КУпАП відсутні докази, які б підтверджували факт скоєння цього правопорушення.

Що стосується позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1статті 87 КАС Українивизначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3статті 87 КАС Українидо витрат, повязаних з розглядом справи, віднесено витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1ст. 90 КАС України, витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 КАС Українивизначено, що кожен має право користуватися правовою допомогою при вирішенні справ в адміністративному суді, яка надається в порядку, встановленому законом.

Для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаютьсяКодексом адміністративного судочинства України та іншими законами.

Згідно ч.1ст. 90 КАС Українидо витрат на правову допомогу відносяться витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Суду було надано копія договору про надання правової допомоги, однак не надано суду акт про надання послуг щодо договору про надання правової допомоги. Договір не містить порядку внесення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо), розрахунку погодинної вартості правової допомоги тощо. Крім того позивачем не надано копію свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_4 та витягу з Єдиного реєстру адвокатів України,

Суд приходить до висновку, що у звязку із відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які свідчать про надання послуг адвокатом, оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги та які відповідають вище встановленим вимогам, відсутні підстави для стягнення вказаних витрат та задоволення позову в цій частині.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст..94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції м. Дніпропетровська Бевзюк Валентина Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серія АР №004998 інспектора ПП УПП у м. Дніпро, рядового поліції роти №3 батальйону №1 Бевзюк Валентина Олеговича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення ч.2 ст.122 КУпАП

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні позовних вимог в частині відшкодування витрат на правову допомогу - відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління патрульної служби патрульної поліції м.Дніпро Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г.Остапенко