Справа № 826/5125/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

06 грудня 2016 року № 826/5125/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного управління Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про: визнання протиправним рішення; зобов`язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Деснянського районного управління Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про: визнання протиправним рішення Відділу громадянства, реєстрації і міграції фізичних осіб Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 13.11.2014 р., яким зареєстровано ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання Деснянське РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4 (2009 р.н.), за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач, як власник квартири, письмову згоду для реєстрації ОСОБА_4 не надавала, отже відповідач протиправно зареєстрував ОСОБА_4 (2009 р.н.), за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.01.2016, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2016, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.06.2016 скасовано вказані вище постанову та ухвалу, а справу направлено на новий судовий розгляд.
Ухвалою від 12.07.2016 справу прийнято до провадження та призначено до вирішенні в судовому засіданні.
В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позову. Інші сторони явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового вирішення справи.
У зв`язку з викладеним в судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 проживає разом зі своїм сином ОСОБА_2 у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири складає 72, 5 кв. м., житлова площа становить 42, 3 кв. м.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1994 р., вищевказана квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та її сину ОСОБА_5 , який на даний час перебуває у розшуку.
ОСОБА_4 є малолітньою донькою сина ОСОБА_1 і з моменту народження ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 .
Син позивача ОСОБА_2 зареєстрував у квартирі (за адресою АДРЕСА_1 ) свою малолітню доньку, про що свідчить довідка за формою № 13 від 05.12.2014.
Позивач в усній формі звернулася до Відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних особі Деснянського районного управління ГУ МВС в м. Києві з проханням скасувати реєстрацію ОСОБА_4 в квартирі ОСОБА_1 , на що їй було відмовлено.
Відповідно до частини 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Статтею 65 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 156 цього Кодексу - члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Отже, зазначеною нормою не передбачена згода власника будинку (квартири) безпосередньо при вселенні неповнолітньої дитини до одного з батьків.
Судом встановлено, що жоден з батьків ОСОБА_4 не є співвласником трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, відповідно до копії довідки комунального підприємства дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Житлово-експлуатаційна контора №306, син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зареєстрований у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Частиною 2 статті 6 цього Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що для реєстрації особа або її законний представник подає, зокрема письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації.
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.
Відповідно до пункту 2.2. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року N 1077 (далі Порядок) для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5); документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру; право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи (додаток 6), копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 року N 574 "Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 року за N 84/20397; проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до цього Порядку; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку; заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).
Згідно з п. 2.3. згадуваного Порядку відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.
При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.
Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.
До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім`я, по батькові, стать, дата і місце народження).
Відповідно до частини 4 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Статтею 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Аналіз викладених приписів законів дає підстави суду стверджувати, що реєстрація дитини віком до 14-ти років може здійснювати за заявою одного з батьків, який є її законним представником за наявності згоди на це іншого з батьків.
Тобто, малолітня дитина може бути зареєстрована за адресою проживання одного з батьків. У даному випадку місцем реєстрації неповнолітньої ОСОБА_6 було обрано місце реєстрації її батька - ОСОБА_2 (відповідно до даних довідки є саме: АДРЕСА_1 ).
Судом неодноразово випробовувались від відповідача копії документів, що були подані для проведення реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , проте відповідачем витребувані матеріали не надано.
Позивач заперечує надання згоди на реєстрацію ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 .
Враховуючи, що батько ОСОБА_6 , якій є членом сім`ї власника та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , отже реєстрація місця проживання дитини разом з одним з батьків можлива без згоди власників (співвласників) та, зокрема, позивача.
Державою, відповідно до п. 1 ст. 2 Конвенції ООН про права людини, повинні поважатися і забезпечуватися усі права дитини без якої-небудь дискримінації, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного, етнічного чи соціального походження, майнового положення, стану здоров`я і народження дитини.
На підставі частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.
З врахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем як суб`єктом владних повноважень покладених обов`язків, щодо реєстрації місця проживання осіб, зокрема реєстрації малолітньої ОСОБА_4 , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 128, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання її копії повного тексту.

Суддя В.І. Келеберда