Справа № 820/7501/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року м. Київ К/800/46282/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Горбатюка С.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської митниці Міндоходів України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2014 року у справі за позовом Спільного підприємства «Украінская Восточная Рибная компанія» Товариство з обмеженою відповідальністю до Харківської митниці Міндоходів України про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В квітня 2014 року Спільне підприємство «Украінская Восточная Рибная Компанія» товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - позивач, СП "УВРК" ТОВ) звернулось до суду із адміністративним позовом до Харківської митниці Міндоходів (надалі - відповідач, Митниця), в якому просило скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів:

№ 807010001/2013/000048/2 від 22 жовтня 2013 року,

№ 807010001/2013/000051/2 від 24 жовтня 2013 року,

№ 807010001/2013/000052/2 від 25 жовтня 2013 року,

№ 807010001/2013/000053/2 від 30 жовтня 2013 року,

№ 807010001/2013/000054/2 від 31 жовтня 2013 року.

Скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:

№ 807010001/2013/00053 від 22 жовтня 2013 року,

№ 807010001/2013/00056 від 24 жовтня 2013 року,

№ 807010001/2013/00057 від 25 жовтня 2013 року,

№ 807010001/2013/00058 від 30 жовтня 2013 року,

№ 807010001/2013/00059 від 31 жовтня 2013 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2014 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Митниця звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила судові рішення скасувати.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Враховуючи положення частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), колегія суддів здійснює перегляд судових рішень в межах касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 6 грудня 2010 року між СП "УВРК" ТОВ (покупець) та Nils Sрегге АS (Норвегія) укладений контракт № 1007/08 (надалі - Контракт № 1007/08) на виконання умов якого на митну територію України було ввезено товар - "скумбрія морожена, нерозібрана, з головою, з хвостом, розмір: 300-500, виробник "Nils Sрегге АS"" (надалі - товар).

Згідно з Контрактом № 1007/08 одержувачем та покупцем вказаного товару є СП "УВРК" ТОВ, товар упакований у короба та/або у вакуумні пакети, вартість упаковки включена до вартості товару, вартість товару включає вартість упаковки, наклеювання етикеток, маркування, ціна та вартість товару фіксуються та узгоджуються між постачальником та покупцем і фіксуються в інвойсах та/або специфікаціях, умови оплати зафіксовані у інвойсах, супроводжуючих кожну партію товару.

Отже, відповідно до інвойсу № 1321765 ціна за 19500 кг. (нетто) товару становить 39975 доларів США (що дорівнює 319520,18 грн.). Згідно з вищезазначеним інвойсом встановлено відстрочку оплати терміном у 35 днів з дати інвойсу. Оскільки у інвойсі було встановлено умови поставки СІF Клайпеда (Іncоterms 2010), то позивач користувався послугами перевізника за Договором про надання послуг з перевезення №25/02-03 від 25 лютого 2013 року, навантаження товару на транспорт перевізника було здійснено силами та за рахунок Продавця. Ціна послуг перевезення з м. Клайпеда (Литва) до пп Нові Яриловичі (Україна) становить 8000 грн. (без ПДВ) (рахунок фактура №147), відстрочка оплати послуг становить 20 днів з моменту отримання замовником документів, вказаних в п.3.2 Договору про надання послуг з перевезення № 25/02-03.

На виконання умов Контракту № 0705/08 від 7 травня 2008 року (надалі - Контракт № 0705/08), укладеного між позивачем та Shetland Catch Ltd. (Шотландія) (надалі - Контракт № 0705/08), на митну територію України було ввезено товар, а саме "скумбрія морожена, нерозібрана, з головою з хвостом, розмір: 300-500, 400-600, виробник "Shetland Catch Ltd."".

Митна вартість зазначена позивачем у декларації 807010001/2013/807889 у розмірі 27 520, 18 грн.

Згідно з Контрактом № 0705/08 одержувачем та покупцем вищевказаного товару є позивач, товар упакований у короба чи відра, тара не повертається, включена у вартість контракту, у вартість товару входить упаковка, наклеювання етикеток, доставка, страховка, вид, кількість, ціна товару фіксуються в інвойсі та/або специфікації, по кожній окремій поставці конкретні умови поставки товару оговорюються у інвойсі, всі умови оплати зафіксовані у інвойсах, супроводжуючих кожну партію товару.

Відповідно до інвойсу № ціна за 219000 кг. (нетто) товару становить 509925 доларів США (що дорівнює 4 075 830.52 грн.), також встановлено відстрочку оплати терміном у 45 днів після відвантаження або 45 днів з 4 жовтня 2013 року (в залежності від того, яка подія настане першою). Оскільки у інвойсі № було встановлено умови поставки DАР (Іncоterms 2010), то товар доставлявся силами та за рахунок продавця, навантаження товару було здійснено силами та за рахунок продавця.

Також, на виконання умов Контракту № 20/01 від 20 січня 2005 року (надалі Контракт № 20/01), укладеного між позивачем та "AS"Каjах Fishexport" (Естонія), на митну територію України було ввезено товар, а саме "кілька балтійська морожена, в картонних коробах по 33 кг., виробник AS"Каjах Fishexport"".

Відповідно до Контракту № 20/01 одержувачем та покупцем вищевказаного товару є позивач, товар упакований у короба або у відра, тара не повертається, її вартість включена у ціну продукції, ціна на партію товару та умови поставки відображуються у рахунку (інвойсі), покупець сплачує товар на протязі 10 днів з моменту його митного оформлення в Україні, чи здійснює передплату.

Оскільки в інвойсі було встановлено умови поставки FСА Пярну (Іncоterms 2010), то позивач користувався послугами перевізника ФОП ОСОБА_3 за Договором про надання послуг з перевезення № 25/02-03 від 25 лютого 2013 року, навантаження товару на транспорт перевізника було здійснено силами та за рахунок продавця. Відстрочка оплати послуг становить 20 днів з моменту отримання замовником документів, вказаних в п. 3.2 Договору про надання послуг з перевезення № 25/02-03.

Отже, за умовами Контракту № 20/01 було завезено три партії товару 24 жовтня 2013 року, 30 жовтня 2013 року, 31 жовтня 2013 року.

Відповідно до інвойсу № 344 ціна за 19 800 кг. (нетто) кільки становить 10 890 EUR (дорівнює 119702, 60 грн.), що було відображено у ВМД (форма МД-2) № 807010001/2013/807935. Ціна послуг перевезення з м. Пярну (Естонія) до пп Нові Яриловичі (Україна) становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок - фактура №155).

Отже, у митній декларації 807010001/2013/807935 була зазначена сума складових митної вартості товару у розмірі 10 890 EUR + 9000 грн. = 119702, 60 (грн.).

Згідно з інвойсом № 357 ціна за 19 800 кг. (нетто) кільки становить 10 890 EUR (дорівнює 119728.71 грн.), що було відображено у ВМД (форма МД-2) № 807010001/2013/808037. Ціна послуг перевезення з м. Пярну (Естонія) до пп Нові Яриловичі (Україна) становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок - фактура № 159).

Отже, враховуючи вищевикладене, сума складових митної вартості товару становить 10890 EUR + 9000 грн. = 128728, 71 (грн.), що і було відображено декларантом позивача при митному оформленні товару в митній декларації 807010001/2013/808037;

Інвойсом № 351 передбачено, що за 19 800 кг. (нетто) кільки становить 10890 EUR (дорівнює 119841, 85 грн.), що було відображено у ВМД (форма МД-2) № 807010001/2013/808015. По перевезенню цієї партії товару позивач користувався послугами перевізника ФОП ОСОБА_4 за договором про надання послуг з перевезення №180413 від 18 квітня 2013 року. Відстрочка оплати послуг перевезення становить 20 днів з моменту отримання замовником документів, вказаних в п. 3.2 Договору про надання послуг з перевезення № 180413. Ціна послуг перевезення з м. Пярну (Естонія) до пп Нові Яриловичі (Україна) становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок - фактура №СФ-0000162 від 30.10.2013 р.).

Отже, враховуючи вищевикладене, сума складових митної вартості товару становить 10 890 EUR + 9000 грн. = 128841, 85 (грн.), що було відображено декларантом позивача при митному оформленні товару у митній декларації 807010001/2013/808015.

Митна вартість товару за вищезазначеними контрактами визначена позивачем за основним методом, тобто за ціною контракту на постачання товару, плюс витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

За результатами розгляду наданих позивачем документів, Митницею відповідачем застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів, у зв'язку з чим прийнято картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807010001/2013/00053 від 22 жовтня 2013 року, № 807010001/2013/00056 від 24 жовтня 2013 року, № 807010001/2013/00057 від 25 жовтня 2013 року, № 807010001/2013/00058 від 30 жовтня 2013 року, № 807010001 /2013/00059 від 31 жовтня 2013 року.

Підставою відмови у митному оформлені (випуску) товарів зазначено здійснення коригування митної вартості товару рішеннями про визначення митної вартості товарів № 807010001/2013/000048/2 від 22 жовтня 2013 року, № 807010001/2013/000051/2 від 24 жовтня 2013 року, № 807010001/2013/000052/2 від 25 жовтня 2013 року, № 807010001/2013/000053/2 від 30 жовтня 2013 року, № 807010001/2013/000054/2 від 31 жовтня 2013 року. Вимога - подання нової ВМД з урахуванням вимог вищевказаних рішень про визначення митної вартості товарів.

Не погоджуючись із рішеннями відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що Митницею протиправно, без достатніх підстав, застосовано резервний метод визначення митної вартості. А тому позовні вимоги про скасування рішень відповідача про коригування митної вартості товару та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України (надалі - МК України; в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з частиною п'ятою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

З матеріалів справи вбачається, що за Контрактом № 1007/08, відповідно до Картки відмови №807010001/2013/00053, позивачем до митного оформлення товарів подано наступні документи:

митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів;

рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг;

рахунок - фактуру (інвойс);

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу товару;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту);

договір (контракт) про перевезення.

Вищевказаний товар ліцензуванню не підлягає та страхування товару покупцем не здійснювалося.

За Контрактом № 0705/08, відповідно до Картки відмови №807010001/2013/00057, позивачем до митного оформлення товарів подано такі документи:

митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів;

прейскурант (прайс-лист) виробника товару;

рахунок-фактура (інвойс);

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу товару:

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту).

Вищевказаний товар ліцензуванню не підлягає та страхування товару покупцем не здійснювалося.

За Контрактом № 20/01, відповідно до Карток відмови №807010001/2013/00059, №807010001/2013/00058, № 807010001/2013/00056, позивачем до митного оформлення товарів подано наступні документи:

митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів;

рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг;

рахунок - фактуру (інвойс);

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу товару: доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту);

договір (контракт) про перевезення.

Вищевказаний товар ліцензуванню не підлягає та страхування товару покупцем не здійснювалося.

Митна вартість пред'явлених до митного оформлення товарів була визначена декларантом за основним методом (за ціною договору (контракту) плюс витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, законодавець чітко визначив умови, за наявності яких у митного органу виникає право на витребування додаткових документів, а саме - наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

У свою чергу, Верховний Суд України у постанові від 31 березня 2015 року (справа № 21-53а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як правомірно було встановлено судами попередніх інстанцій, в оскаржуваних рішеннях відповідач не зазначив будь-яких зауважень щодо документів, отриманих від позивача, не навів доводів в обґрунтування висновку щодо неправильного обчислення позивачем митної вартості. Окрім того,вимагаючи надання додаткових документів, митний орган зазначив про документи, які вже було подано декларантом для митного оформлення: прайс-листи, копії декларації країни відправлення.

Також колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості вимоги митного органу про витребування у позивача ліцензій чи авторських договорів покупця, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, дані договори не були умовою продажу товару позивачу.

Отже, всупереч вимогам чинного законодавства, Митниця в оскаржуваних рішеннях не зазначила підставу, за якою у відповідача виникли обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей.

Частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суди попередніх інстанцій прийшли до правомірного висновку, щодо незаконності оскаржуваних рішень, оскільки митним органом не зазначено в оскаржуваних рішеннях обґрунтованих підстав у правильності визначення митної вартості позивачем.

Таким чином, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, колегія суддів зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами процесуального та матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Харківської митниці Міндоходів України залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді