Справа № 817/1605/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2016 р.Р і в н е 817/1605/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Воробйова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.08.2016 року №29946-13.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила суду на їх обґрунтування, що позивач є власником автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, об'ємом двигуна 3456 л, 2013 року випуску. Позивач не погоджується з оспорюваним податковим повідомленням-рішенням, яким йому визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік в розмірі 25000,00 грн., оскільки вважає, що його автомобіль не є об'єктом оподаткування даним податком у 2016 році, так як його середньоринкова вартість становить менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої 01.01.2016 року. Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, пояснила суду, що з огляду на положення податкового законодавства у редакції чинній на час визначення транспортного податку автомобіль позивача, що використовується до 5 років з об'ємом двигуна понад 3000 л вважається об'єктом оподаткування незалежно від його середньоринкової вартості. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить автомобіль марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, тип загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, об'ємом двигуна 3456 л, 2013 року випуску, реєстраційний НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданим 21.06.2014 року (а.с. 10).

Рівненською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 25.08.2016 року №29946-13, яким ОСОБА_3 визначено податкове зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік в сумі 25000,00 грн. (а.с. 6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII (далі - Закон України №71-VIII), згідно з яким статтю 267 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції.

Згідно із пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону України №71-VIII) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Підпункт 267.3.1 пункту 267.3, пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу України визначає, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

В силу підпункту 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Великожитинською сільською радою Рівненського району Рівненської області прийнято рішення від 27.01.2015 року №720 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку", яким затверджено Положення про податок на майно в частині транспортного податку, що є додатком до даного рішення (надалі - Положення) (а.с. 34-36).

За приписами вказаного Положення об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. (п. 2.2).

У свою чергу, 01.01.2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 року №909-VІІІ (далі - Закон України №909-VІІІ), відповідно до якого підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України викладено у такій редакції: "Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті".

Пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України №909-VІІІ рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Відомості про внесення відповідних змін до рішення Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 27.01.2015 року №720 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" відсутні.

Згідно наданої інформації з офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, середньоринкова вартість автомобіля позивача становить 610334,91 грн., що менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої 01.01.2016 року (а.с. 11).

Таким чином, при вирішенні питання щодо того, чи є належний позивачу автомобіль об'єктом оподаткування транспортним податком саме у 2016 році, суд виходить із наступних положень нормативно-правових актів.

Підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України передбачено, що до місцевих податків належить податок на майно, а згідно із пунктом 10.2 статті 10 цього ж Кодексу місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Пунктом 4.4 статті 4 цього Кодексу (зі змінами, внесеними Законом №909-VІІІ) визначено, що установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Підпунктами 12.1.1, 12.1.2, 12.1.4 пункту 12.1 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає: перелік загальнодержавних податків та зборів; перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад; положення, визначені в пунктах 7.1, 7.2 статті 7 цього Кодексу щодо місцевих податків та зборів.

Повноваження міських рад щодо встановлення місцевих податків і зборів визначені статтею 12 Податкового кодексу України.

Пунктом 12.3, підпунктом 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу встановлено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Разом з тим, підпунктами 4.1.4, 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України передбачено, що податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу; стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Підпунктами 7.1.1 - 7.1.8 пункту 7.1 статті 7 Податкового кодексу України визначено, що під час встановлення податку обов'язково визначаються такі елементи: платники податку; об'єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає суду підстави дійти висновку про те, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII з 01.01.2015 року в Україні до переліку місцевих податків і зборів було віднесено обов'язковий новий вид місцевого податку на майно, а саме транспортний податок.

При цьому, до повноважень Верховної Ради України належить визначення переліку місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, та положень, визначених в пунктах 7.1, 7.2 статті 7 цього Кодексу щодо місцевих податків та зборів (тобто, щодо платників податку та об'єкту оподаткування), в той час як до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень належить прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Тому, приймаючи рішення про встановлення місцевих податків та зборів (в т. ч. транспортного податку) міська рада повинна враховувати обмеження, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України (в частині офіційного оприлюднення рішення про встановлення місцевих податків та зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду) та підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 (в частині дотримання принципу стабільності: зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки).

За приписами підпункту 7.1.2 пункту 7.1 статті 7 Податкового кодексу України, об'єкт оподаткування є елементом податку.

На думку суду, враховуючи правові наслідки порушення зазначених обмежень, які полягають у тому, що норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (підпункт 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України), відповідачем правомірно застосовано положення статті 267 Податкового кодексу України без урахування змін, внесених Законом України №909-VІІІ з метою оподаткування належного позивачу транспортного засобу транспортним податком.

При цьому, необхідно звернути увагу на ту обставину, що належний позивачу транспортний засіб є об'єктом оподаткування згідно вказаних положень законодавства, оскільки використовувався до 5 років і має об'єм циліндрів двигуна до 3000 куб. см.

Посилання позивача на те, що у 2016 році відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (зі змінами, внесеними Законом України №909-VІІІ), об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, суд вважає безпідставними з огляду на неможливість застосування цих норм до спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відтак, позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування до задоволення не підлягають.

За приписами статті 94 КАС України, судові витрати сторонам не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позивачу - ОСОБА_3 в задоволенні адміністративного позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.