Справа № 804/4873/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 р. Справа № 804/4873/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В.
при секретарі - Музиці Я.І.
представник позивача - Попкова О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл-Преса" до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо порушень позивачем податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Орім" по наданню маркетингових послуг, оскільки позивачем були надані до перевірки усі первинні документи для підтвердження реальності господарських операцій. Крім того вважає висновок податкового органу про заниження позивачем суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість таким, що не відповідає дійсності з огляду на те, що видання, що оподатковуються ПДВ на загальних підставах були реалізовані позивачем через торгівельну мережу, та не постачались контрагентам.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2016 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл-Преса" до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл-Преса" залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2016 року - залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 липня 2016 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл-Преса" задоволено частково, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року - скасовано , а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
На виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 липня 2016 року адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл-Преса" до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на новий розгляд.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 було допущено заміну неналежного відповідача з Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на Криворізьку північну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував. У запереченнях на адміністративний позов зазначив, що акти здачі-приймання виконаних робіт виписані ПП "Орім" не розкривають зміст наданих позивачу маркетингових послуг, а позивачем не надано документів, що відображають результати вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту. Оскільки позивачем не доведено факту здійснення операцій з постачання та продажу періодичних видань саме вітчизняного походження, то ТОВ "Рітейл-Преса" не мало права на застосування пільгового режиму при оподаткуванні ПДВ.
Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З 04.01.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейл-Преса" взяте на податковий облік у Криворізькій центральній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
В період з 30.09.2015 року по 13.10.2015 року (термін перевірки було продовжено з 15.10.2015 року по 21.10.2015 року наказом Криворізької центральної ОДПІ від 12.10.2015 року №560) Криворізькою центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Рітейл-Преса" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 07.08.2013 року по 31.12.2014 року, за результатами якої 28.10.2015 року складено акт №1374/04-81-22-01/38797848.
В акті №1374/04-81-22-01/38797848 від 28.10.2015 р. зафіксований висновок про встановлені порушення п.44.1 ст.44, п.138.2, 138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.140.2 ст.140 Податкового кодексу України; п.1, п.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XI та пп.2.1, 2.2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТОВ "Рітейл-Преса" при придбанні маркетингових послуг, "нереальність" та юридичну дефектність первинних документів при проведенні господарських операцій ТОВ "Рітейл-Преса" з контрагентом-виконавцем ПП "Орім", в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 408 626 грн. та порушення п.187.1 ст.187, п.185.1 ст.185, пп.197.1.25 ст.197, п.201.10 ст.201, п.198.3 п.198.6 ст.198; п.193.1 ст.193 Податкового кодексу України, п.1, п.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XI в частині протиправного застосування пільгового режиму оподаткування ПДВ в результаті чого ТОВ "Рітейл-Преса" занижено податок на додану вартість в сумі 472 665 грн.
Правомірність зазначених податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Так, пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п. 138.4, 138.6-138.9, пп. 138.10.2-138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з п. 138.5, пп. 138.10.5, 138.10.6 п. 138.10, п. 138.11, 138.12 цієї статті, п. 140.1 ст. 140 і ст.. 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у п. 138.3 цієї статті та у ст. 139 цього Кодексу.
Відповідно до абз. "г" п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України до складу інших витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, включаються витрати на збут, зокрема витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів.
Згідно з п.п.14.1.108 п.14.1 ст.14 ПК України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та після продажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).
Мерчандайзинг - один із видів маркетингу, що сприяє інтенсивному просуванню товарів у роздрібній торгівлі без активної участі спеціального персоналу - вдале розміщення товарів у торговому залі, оригінальне оформлення прилавків та вітрин, організація презентацій з роздачею сувенірів, наданням знижок та пільг.
Із матеріалів справи вбачається, що основним видом діяльності ТОВ "Рітейл-Преса" (Замовник) є оптова торгівля, на підставі чого позивачем з ПП "Орім" (Виконавець) укладено договір про надання маркетингових послуг №400 від 01.10.2014 року та додатки до нього від 01.10.2014 року, 01.11.2014 року, 01.12.2014 року.
За умовами зазначеного договору Виконавець відповідно до вказаного в додатку переліку, виду і вартості зобов'язується надати Замовникові послуги.
На виконання договорів ПП "Орім" виписані податкові накладні, акти здачі - прийняття робіт (надання послуг).
Згідно приписів чинного податкового законодавства обов'язковою умовою виникнення у платника права на формування витрат ,окрім вимог щодо належного формального оформлення господарської операції на підставі відповідних первинних документів, які підтверджують факт здійснення господарської операції, є фактичне придбання товарів (робіт, послуг).
Надані податковому органу для перевірки акти здачі - прийняття робіт звіти про проведення маркетингових досліджень, не містять необхідних даних про зміст і обсяг господарських операцій (деталізації об'єкта надання послуг), відомостей щодо виду виконаних робіт та їх якості, висновків та рекомендацій за результатами проведених досліджень.
Викладене свідчить, що вищезазначені бухгалтерські документи не є належними доказами підтвердження фактичного виконання контрагентами операцій щодо надання позивачу маркетингових послуг.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення №000212201 від 13.11.2015 року про збільшення сум грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 19 796,25 грн. податковим органом винесене правомірно.
Згідно частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до абз. "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Відповідно до абз. "а" пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
У відповідності до підпункту 197.1.25 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання (передплати) періодичних видань друкованих засобів масової інформації та книжок (крім видань еротичного характеру), учнівських зошитів, підручників та навчальних посібників вітчизняного виробництва, словників українсько-іноземної або іноземно-української мови, доставки таких періодичних видань друкованих засобів масової інформації на митній території України.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Так, судом встановлено, що позивач постачав товар на адресу ТОВ "Преса-М" (договір поставки №25/10 від 25.10.2013 року), ТОВ "Диліжанс-Преса" (договір поставки №15/11-13 від 15.11.2013 року) та ФОП ОСОБА_2 (договір №23/10/13 від 23.10.2013 року).
Згідно умов договорів право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в момент підписання сторонами відповідної накладної, яка є підтвердженням передачі продукції у власність Покупця.
Згідно наданих до перевірки податкових накладних, реєстрів податкових накладних наданих до податкових декларацій з ПДВ та даним Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "Рітейл-Преса" не виписано податкові накладні на адресу ТОВ "Преса-М", ТОВ "Диліжанс-Преса" та ФОП ОСОБА_2 на суму отриманих від контрагентів коштів.
Суд заначає, що в матеріалах справи наявні первинні документи, в яких визначено перелік фактично поставлених послуг за напрямами, вказаними в договорах, звіти, складені ПП "Орім"
Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. Окрім того, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з переліком фактично поставлених послуг за напрямами, вказаними в договорах, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції.
В силу вимог статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно із частинами першою та другою статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).
Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді.
Отже, в силу вимог наведених норм податкові накладні виписані від імені підприємства та від особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності цього підприємства, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами, відповідно посвідчувати факт придбання товарів.
У постанові Верховного Суду України від 5 березня 2012 року (справа № 21-421а11) також міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.
Як вбачається зі змісту акту перевірки з урахуванням рішення про розгляд заперечень на акт перевірки, мотивом для донарахування податку на додану вартість стали висновки податкового органу про те, що ТОВ "Рітейл-Преса" не були виписані податкові накладні на адресу ТОВ "Преса-М", ТОВ "Диліжанс-Преса" та ФОП ОСОБА_2 на суму отриманих від контрагентів коштів як попередня оплата та не нараховувало ПДВ від отриманих грошових коштів. А також те, що ТОВ "Рітейл-Преса" здійснювало поставку товарів, які ним оподатковувались, як за загальною ставкою ПДВ - 20 %, так і як звільнені від оподаткування ПДВ на підставі пп. 197.1.25 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України. Проте, позивач не внесений до Державного реєстру України видавців, виготовлювачів і розповсюджувачів видавничої продукції, тому ним неправомірно застосовано у податковому обліку пільгу щодо звільнення періодичних видань, що продаються від оподаткування ПДВ.
В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки податковий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з контрагентом (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов'язань щодо отримання та оплати товару/послуг.
Зазначені обставини залишились не спростованими в ході судового розгляду справи.
У зв'язку з цим слід зазначити, що одним з основних завдань державної податкової інспекції є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків.
Платник податків не може нести відповідальність за дії контрагентів при відсутності вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як елемента верховенства права (ст. 8 Конституції України), індивідуалізації відповідальності (ст. 61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (ст. 129 Конституції України).
Таким чином, позивачем отримані вказані податкові накладні у зв'язку з придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» віл 23 лютого 2006 року № 3477-VI, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
На сьогоднішній день, судами України при вирішенні спорів з податковими органами застосовані три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес АД» проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).
Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свобода господарської діяльності та захист права власності).

За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Метою дотримання принципу пропорційності є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи, зокрема, вказаний принцип передбачає, що здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідало б цілям, яких заплановано досягти.

На необхідності дотримання принципу пропорційності при прийнятті рішень органами державної влади наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справах «Йорданова та інші проти Болгарії» та «Ліндхайм та інші проти Норвегії».

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка презумує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак, в порушення вимог частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не представлено доказів на підтвердження правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову та вважає за необхідне визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення - рішення Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № на суму 590831, 25 грн., застосоване до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл-Преса".

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл-Преса" до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення - рішення Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № на суму 590831, 25 грн., застосоване до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл-Преса".

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 28.11.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар