Справа № 810/38/17
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 січня 2017 року 810/38/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Житлової комісії Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Житлової комісії Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату про визнання протиправними дій щодо не перенесення та відмови змінити дату зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 у складі сім`ї з двох осіб з дати 23 березня 1995 року на дату липень 1993 року в загальній черзі та черзі позачергових, а також не внесення відповідних змін в облікові документи щодо черги ОСОБА_1 на отримання житла з урахуванням нової дати зарахування на облік та зобов`язання змінити дату зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 у складі сім`ї з двох осіб в загальній черзі та черзі позачергових, змінивши її з дати 23 березня 1995 року на дату липень 1993 року, а також внести відповідні зміни в облікові документи щодо черги ОСОБА_1 на отримання житла з урахуванням нової дати зарахування на облік.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач оскаржує дії відповідача - Житлової комісії Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату, якими порушено право ОСОБА_1 на позачергове отримання житла, як військовослужбовцем (відмова у зміні дати зарахування на квартирний облік на отримання житла).

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

У відповідності до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

В той же час, статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку з незабезпеченням позивача житлом.

Відповідно до положень статті 43 Житлового кодексу УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Отже, у даному випадку, спірні правовідносини за своєю природою є житловими правовідносинами і регулюються Житловим кодексом УРСР, статтею 1 якого закріплюється право громадян на житло, статтею 2 регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, як завдання житлового законодавства.

Водночас, суд зауважує, що в Кодексі адміністративного судочинства України не передбачено винятків з установленого Цивільного процесуального кодексу України правила, зокрема, щодо розгляду спорів про забезпечення житлом інвалідів війни, або прирівняних до них осіб.

Отже, спір про захист права конкретної фізичної особи на одержання житла є не публічним, а є приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права, (у даному випадку відповідач у справі), можуть виступати учасниками цивільних відносин (статті 2, 80 Цивільного кодексу України), і розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

Більш того, відповідно до пунктів 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №3 від 01.03.2013 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визнання підсудності цивільних справ" у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 02 грудня 2014 року №21-530а14, розгляд та вирішення вказаних спорів (щодо забезпечення житлом) належить до повноважень цивільних судів, оскільки приписи п. 1 ч. 1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, які виникають, зокрема, із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, даний позов повинен розглядатися судом загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі, так як вказаний спір не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, адже підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно частини п`ятої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до вимог частини шостої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз`яснює позивачам, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 17, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлової комісії Ірпінсько-Бучанського об`єднаного міського військового комісаріату про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Балаклицький А. І.