Справа № 808/2784/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року о/об 11 год. 55 хв.Справа № 808/2784/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Татаринова Д.В., суддів Батрак І.В., Прудивуса О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії №2 Апарата Національної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Запорізька обласна профспілкова організація атестованих працівників органів внутрішніх справ України, про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2016 року ОСОБА_1, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної поліції України (далі відповідач-1), Центральної атестаційної комісії №2 Апарата НП, (далі відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Запорізька обласна профспілкова організація атестованих працівників органів внутрішніх справ України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестування позивача - ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 2 Апарата НП відносно ОСОБА_1, яке оформлене протоколом ОП № 15 00035288.0078834 від 13 вересня 2016 року та зазначено у розділі IV атестаційного листа «Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: «4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що з урахуванням викладених обставин та наведених у позовній заяві норм чинного законодавства дії Національної поліції України щодо проведення атестування ОСОБА_1 є протиправними, а рішення Центральної атестаційної комісії № 2 Апарата НПУ, прийняте з порушенням вимог законодавства. Позивач вважає, що у цьому рішенні, оформленому відповідним протоколом, не зазначено мотивів прийняття саме такого рішення, у ньому не вірно та неповно відображено хід проведення співбесіди, невірно та неповно викладено зміст питань, які ставилися позивачу, та відповіді на них, відсутнє посилання на конкретні матеріали, на підставі яких прийняте рішення, не вказано, з яких підстав членами атестаційної комісії не були взяті до уваги відомості, зазначені в атестаційному листі позивача, та яким критеріям, визначеним пунктом 16 розділу IV (Порядок організації, підготовки, проведення атестування) зазначеної Інструкції, не відповідає позивач.

Представник позивача в судове засідання не прибув, 29 листопада 2016 року через канцелярію суду подав клопотання відповідно до якого просить суд розглянути справу за його відсутності.

Представник Національної поліції України проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях від 07 листопада 2016 року (долучені до матеріалів справи 08 листопада 2016 року в судовому засіданні), в яких зазначив, що саме атестаційні комісії уповноважені вивчати матеріали, зібрані на поліцейського, приймати рішення про проведення з поліцейським співбесіди, вживати відповідні організаційні заходи з цього приводу та за результатами атестування приймати одне з рішень, наведених у пункті 15 розділу IV Інструкції. Свої рішення атестаційні комісії, як передбачено пунктом 18 розділу IV Інструкції, приймають більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії, з певною свободою розсуду, коли обирається з декількох юридично допустимих рішень, визначених у пункті 15 розділу IV Інструкції, яке комісія вважає кращим за даних обставин, що в свою чергу свідчить про наявність в атестаційних комісії дискреційних повноважень при прийнятті рішень за результатами атестування поліцейських на підставі всебічного розгляду зібраних матеріалів на особу та проведення з ним співбесіди. Згідно з положеннями Інструкції атестування поліцейських проводиться у два етапи: тестування, співбесіда. Відповідно до пункту 1 цього розділу тестування проводиться з метою об'єктивного і неупередженого з'ясування спроможності поліцейських за своїми професійними та особистісними якостями виконувати службові обов'язки на посадах в апараті Національної поліції України чи територіальних органах Національної поліції України. Кожен поліцейський проходить тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) та тестування на загальні здібності та навички протягом одного дня (пункт 14 розділі V Інструкції). Пунктом 10 розділу IV Інструкції передбачені мінімальні бали, які за тестом на знання законодавчої бази становить 25 балів та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички. Дані результати в обов'язковому порядку ураховуються атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу. Згідно з пунктом 17 розділу V Інструкції результати тестування фіксуються у відповідній відомості і засвідчуються підписом поліцейського, після чого ці відомості передаються до відповідної атестаційної комісії. Так, позивач пройшов тестування, за результатами якого отримав за тестом на загальні здібності та навички - 32 бали з 60, та за професійним тестуванням - 22 бали з 60. Після проведення тестування, позивача на підставі пункту 12 розділу IV Інструкції за рішенням атестаційної комісії було запрошено на співбесіду. Під час проведення співбесіди атестаційною комісією всебічно вивчалися зібрані на поліцейського документи та ставилися питання з метою врахування критеріїв, зазначених у пункті 16 розділу IV Інструкції. Результати проведеного атестаційною комісією з позивачем атестування, як то передбачено пунктом 20 розділу IV Інструкції, було оформлено протоколом від 13 вересня 2016 року. Представник відповідача-1 зазначає, що зі змісту протоколу під час проведення атестування ОСОБА_1 були вивчені: атестаційний лист, декларація про доходи, послужний список (форми №1), інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» та результати тестувань. За результатами проведеної співбесіди атестаційною комісією прийняте рішення за розподілом голосів (за - 3, проти - 2), що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, що в свою чергу відповідає підпункт 4 пункту 15 розділу IV Інструкції. Мотиви прийняття такого рішення на підставі пункту 3 розділу III Інструкції зазначені членами комісії у додатку до протоколу. На думку відповідача-1 атестаційна комісія зробила негативний висновок стосовно особи позивача на підставі всебічного розгляду всіх наявних у комісії матеріалів, аналізу наданих особою відповідей та результатів тестування, у зв'язку з чим і прийняла в межах наданих їй повноважень рішення, яке відповідає положенням пункту 15 розділу IV Інструкції. Відповідно до пункту 24 розділу IV Інструкції висновки атестування, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції. Викладене вище свідчить про те, що атестування ОСОБА_1 було проведене у межах наданих повноважень та у спосіб, який передбачений наказом МВС України від 17 листопада 2015 року № 1465.

В судовому засіданні 29 листопада 2016 року представник відповідача-1 проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник Центральної атестаційної комісії №2 Апарата Національної поліції України у судове засідання не прибув, причину суду не повідомив. Про день, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв і клопотань до суду не надходило.

Відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, 29 листопада 2016 року через канцелярію суду подав клопотання відповідно до якого просить суд розглянути справу за його відсутності. До матеріалів справи надав письмові пояснення де зазначив, що підстав проведення атестування позивача не існувало, а висновок Центральної атестаційної комісії №2 Апарата НПУ, відповідно до якого позивач «займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» є безпідставний, оскільки не ґрунтується на реальному, об'єктивному вивченні ділових, професійних, моральних якостей позивача, результатів його службової діяльності тощо.

За правилами частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 1 статті 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв'язку, встановив такі обставини.

Судом встановлено та наявними у справі доказами підтверджено, що з червня 2008 року по жовтень 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ. 06 листопада 2015 його звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «з» (у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральний орган виконавчої влади (установи організації) з подальшим призначенням до Національної поліції України.

07 листопада 2015 року наказом Національної поліції України №167 о/с, відповідно до підпункту 9, 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та присвоєно спеціальне звання «майор поліції».

Наказом Національної поліції України №210 о/с від 20 листопада 2015 року «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві» прийнято рішення про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві. Також створено Центральну атестаційну комісію; наказано керівникам структурних підрозділів скласти списки поліцейських, що підлягають атестуванню, скласти атестаційні листи стосовно поліцейських, підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими, забезпечити прибуття поліцейських на засідання атестаційних комісій у разі необхідності.

Наказом Національної поліції України №134 від 02 грудня 2015 року затверджено персональний склад центральної атестаційної комісії Національної поліції України. Крім того, наказами Національної поліції України №195 від 22 грудня 2015 року, №216 від 28 грудня 2015 року вносились зміни до складу центральної атестаційної комісії Національної поліції України.

28 грудня 2015 року Національною поліцією України винесено наказ №217 «Про проведення атестування поліцейських», яким продовжено проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Національної поліції у м. Києві до 30 січня 2016 року, а наказом №80 від 29 січня 2016 року «Про проведення атестування поліцейських» продовжено проведення атестування поліцейських міжрегіональних територіальних органів ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції» до 31 березня 2016 року.

Так, наказом від 29 липня 2016 року №651 «Про створення центральної атестаційної комісії №2 та затвердження її персонального складу» створено в Національній поліції України Центральну атестаційну комісію №2 та затверджено її персональний склад.

19 серпня 2016 року начальником відділу управління захисту економіки в Запорізькій області ДЗЕ НП України ОСОБА_2 складено атестаційний лист на позивача, зі змісту якого вбачається, що позивач за період служби в органах внутрішніх справ та на займаній посаді характеризується позитивно; висновок прямого керівника займаній посаді відповідає. За результатами тестування позивач набрав 32 з 60 балів (тестування загальних навичок) і 22 з 60 балів (професійне тестування). Також в даному атестаційному листі відображено результати атестування (висновок атестаційної комісії) від 13 вересня 2016 року, згідно якого позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Ознайомлюючись з висновком атестаційної комісії, позивач зазначив про свою незгоду з ним.

22 серпня 2016 року внесені зміни до персонального складу Центральної атестаційної комісії №2 Національної поліції України наказом №733.

Так, відносно ОСОБА_1 Центральною атестаційною комісією № 2 Апарата Національної поліції прийнято рішення (висновок), яке оформлене протоколом ОП № 15 00035288.0078834 від 13 вересня 2016 року та зазначено у розділі IV атестаційного листа «Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: «4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Правомірність вищевказаного висновку Центральної атестаційної комісії №2 Апарата Національної поліції України є предметом розгляду в даній судовій справі. Надаючи оцінку правомірності встановленим обставинам справи, суд виходить із наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач не погоджується як із направленням його на атестацію, оскільки, на його думку, відносно нього були відсутні підстави направлення для проходження атестації, передбачені частиною 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», так із висновками Центральної атестаційної комісії №2 Апарата Національної поліції України про його невідповідність займаній посаді й звільнення з лав Національної поліції. Крім того, позивач зазначає про порушення приписів Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України №1465 від 17 листопада 2015 року (далі Інструкція), допущених атестаційною комісією під час його атестування, що виключає обґрунтованість та правомірність її висновків про його невідповідність займаній посаді та необхідність звільнення зі служби у поліції.

За таких обставин та з урахуванням заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне дослідити правомірність направлення позивача на атестування та дотримання під час атестування нормативно-правових актів.

Судом встановлено, що позивача як прибулого з Міністерства внутрішніх справ прийнято на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» на підставі його заяви (шляхом видання наказу про призначення за його згодою), на підставі пункту 12 вказаного розділу XI йому присвоєно спеціальне звання «майор поліції».

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 лютого 2015 року (далі Закон № 580-VIII), відповідно до частини 1 статті 1 якого Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Частиною 1 статті 17 цього Закону визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною 1 статті 48 вказаного Закону, призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону, якою, в свою чергу, визначено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції встановлені статтею 49 Закону № 580-VIII та передбачають, що на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Вимоги щодо рівня фізичної підготовки для поліцейських та кандидатів, які вступають на службу в поліції, затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоровя на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які: 1) відмовляються від взяття на себе зобовязань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом; 2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України «Про очищення влади».

Частиною 2 статті 61 Закону № 580-VIII передбачено, що не може бути поліцейським: 1) особа, визнана недієздатною або обмежено дієздатною особою; 2) особа, засуджена за умисне вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, у тому числі судимість якої погашена чи знята у визначеному законом порядку; 3) особа, яка має непогашену або не зняту судимість за вчинення злочину, крім реабілітованої; 4) особа, щодо якої було припинено кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав; 5) особа, до якої були застосовані заходи адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією; 6) особа, яка відмовляється від процедури спеціальної перевірки під час прийняття на службу в поліції або від процедури оформлення допуску до державної таємниці, якщо для виконання нею службових обовязків потрібен такий допуск; 7) особа, яка має захворювання, що перешкоджає проходженню служби в поліції. Перелік захворювань, що перешкоджають проходженню служби в поліції, затверджується Міністерством внутрішніх справ України спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоровя; 8) особа, яка втратила громадянство України та/або має громадянство (підданство) іноземної держави, або особа без громадянства; 9) особа, яка надала завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліції.

Крім того, кандидат на службу в поліції має пройти медичні обстеження, перевірку рівня фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, за згодою - тестування на поліграфі, також щодо нього проводиться спеціальна перевірка (стаття 50 Закону № 580-VIII).

За змістом статті 52 Закону № 580-VIII, добір на вакантні посади поліцейських відбувається шляхом проведення конкурсу на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Пунктом 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII встановлено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Слід звернути увагу на те, що положення вказаного пункту не містять будь-яких посилань на те, що прийняття працівника міліції на службу в поліцію згідно даного порядку здійснюється тимчасово. Взагалі, нормами Закону № 580-VIII не передбачено випадків, коли особу може бути прийнято на службу в поліції на тимчасових умовах, зазначено лише про строкове призначення на посаду. Так, статтею 58 цього Закону встановлено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обовязків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Аналізуючи вищезазначене, можна дійти висновку, що порядок прийняття працівників міліції на службу до поліції є відмінним від загального порядку, у якому здійснюється добір на вакантні посади поліцейських, оскільки передбачає можливість видання органом поліції відповідного наказу про призначення колишнього міліціонера на посаду в Національній поліції за його згодою як самостійну і достатню підставу для призначення працівника міліції на посади, створені в структурі національної поліції України. При цьому, єдиними обов'язковими умовами прийняття працівника міліції на службу в поліцію на підставі п. 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII визначено виявлення таким працівником міліції бажання проходити службу в поліції та його відповідність законодавчо встановленим вимогам до поліцейських.

Водночас, дані норми не висувають жодних вимог про необхідність проходження працівником міліції будь-якої атестації як умови прийняття на службу до поліції у випадку видання наказу про призначення за його згодою. В свою чергу, видання наказу про призначення позивача на посаду поліцейського за його згодою свідчить про те, що позивач відповідає вимогам до кандидатів на службу в поліції, встановленим статтею 49 Закону № 580-VIII, а також не має відповідних обмежень, передбачених частиною 2 статті 61 цього Закону.

Суд зазначає, що мету та підстави атестування поліцейських закріплено в статті 57 Закону № 580-VIII. Так, відповідно до частини 1 даної статті, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 статті 57 Закону № 580-VIII передбачено підстави для проведення атестування поліцейських, а саме: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З системного аналізу вищенаведеної норми слідує, що проведення атестації може мати місце виключно у таких випадках: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, на думку суду, передумовою прийняття рішення про проведення атестації особи має бути реальне настання обставин або встановлення фактів, що зумовлюють необхідність її проведення: у випадку призначення на вищу посаду - за наявності ініціативи поліцейського або керівництва; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність - за наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо. Водночас, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення особи на нижчу посаду або звільнення її зі служби через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишити таку особу на службі і, як крайній захід, звільнення її зі служби у звязку зі службовою невідповідністю, виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Під час розгляду справи суду не надано доказів існування обставин чи встановлення фактів, які б зумовили виникнення підстав для проведення атестації позивача, передбачених частиною 2 статті 57 Закону № 580-VIII.

Згідно зі змістом наказу Національної поліції України № 210 о/с від 20 листопада 2015 року «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві», атестація проводилась з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки поліцейських на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Суд зазначає, що мета атестування, закріплена у частині 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозвязку з вичерпними підставами, визначеними у частині 2 цієї статті, адже проведення атестування без настання таких Законом № 580-VIII не передбачено.

На думку суду, відповідач-1 помилково розцінив мету атестування, закріплену у частині 1 статті 57 Закону № 580-VIII, як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, у тому числі і позивача, переслідуючи ціль визначення їх відповідності займаним посадам поліцейських. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що на момент прийняття даного наказу були обґрунтовані підстави вважати, що позивач не відповідає займаній посаді.

Частиною 4 статті 57 Закону № 580-VIII передбачено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами. Такі ж самі положення містить пункт 3 розділу І та підпункт 2 пункту 1 розділу ІV Інструкції. За викладених обставин суд дійшов до висновку, що позивача безпідставно включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, відповідно до наказу Національної поліції України № 210 о/с від 20 листопада 2015 року.

Крім того, суд не погоджується з висновком Центральної атестаційної комісії №2 Апарату Національної поліції України за результатами проведеного атестування про службову невідповідність ОСОБА_1 з підстав його необґрунтованості та невідповідності фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, визначається Інструкцією. Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції, атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

З огляду на положення пункту 7 розділу ІV Інструкції, керівники, які складають атестаційний лист, зобовязані: ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Інструкції, в атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується:

1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками;

2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення;

3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою;

4) володіння іноземними мовами;

5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів;

6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби;

7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці;

8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого;

9) результати проходження підвищення кваліфікації.

За приписами пункту 9 розділу ІV Інструкції, прямі керівники зобовязані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, зясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків:

- займаній посаді відповідає;

- займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду;

- займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність;

- займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Судом встановлено, що начальником відділу управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковником поліції ОСОБА_2 складено атестаційний лист, який містить відомості про проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ з червня 2008 року. Так, позивач проходив службу на посадах середнього та старшого начальницького складу підрозділів кадрового забезпечення та державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України в Запорізькій області. У листопаді 2015 року звільнений з органів внутрішніх справ за переведенням до Національної поліції України та призначений на посаду старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Також в атестаційному листі безпосередній керівник відзначив послужний список позивача, добрі професійні, ділові та особисті якості, сумлінне та відповідальне ставлення до виконання покладених службових обовязків, високий рівень професійної підготовки та добрі результати роботи. Характеристика за своїм змістом є позитивною.

Прямий керівник позивача начальник управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України полковник поліції ОСОБА_3 зазначив в атестаційному листі ОСОБА_1 висновок про його відповідність займаній посаді.

Суд зазначає, що з огляду на приписи пункту 9 розділу ІV Інструкції, наявність висновку прямого керівника є обов'язковою та в хронологічному порядку повинна передувати результатам тестування й висновкам атестаційних комісій. Таким чином, прийняття атестаційною комісією рішення за результатами атестування позивача без врахування обов'язкових висновків прямого керівника свідчить про те, що воно прийняте без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на приписи пункту 15 розділу IV Інструкції, атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Пункт 16 розділу IV Інструкції зобов'язує атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Як вбачається з розділу ІІІ атестаційного листа, позивачем за результатами атестування отримано 32 бали з 60, та за професійне тестування -22 бали з 60.

Судом встановлено, що 13 вересня 2016 року позивач проходив співбесіду з атестаційною комісією, під час якої, як зазначено в протоколі ОП №15.00035288.0078834 від 13 вересня 2016 року, були досліджені декларація про доходи, послужний список, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», інформація з відкритих джерел. Членами атестаційної комісії особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, що стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи для подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Головою атестаційної комісії поставлено на голосування рішення, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. За результатами голосування вказане рішення підтримано більшістю голосів 3 проти 2.

Як вбачається зі змісту протоколу ОП №15.00035288.0078834 від 13 вересня 2016 року, підставами для прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді і звільнення його зі служби в поліції зазначено наступне: «низький рівень теоретичних знань законодавчих актів, що регулюють діяльність на займаній посаді, низькі показники службової діяльності, низькі бали за результатами професійного тестування, низький рівень професійної та фізичної підготовки»

Суд зазначає, що зміст даного протоколу не містить обґрунтування невідповідності даних, викладених у розділах І та ІІ атестаційного листа позивача, дійсним обставинам, так само як і надання оцінки таким даним. Крім того, наявні питання, які були поставлені позивачу, та надані відповіді не підтверджують в повній мірі висновків атестаційної комісії на предмет об'єктивності наданої характеристики позивача.

Також в даному протоколі зазначено, що Центральної атестаційної комісії №2 Апарата Національної поліції досліджувалась інформація з відкритих джерел, проте до матеріалів справи доказів наявності такої інформації не надано, а відтак суд позбавлений можливості пересвідчитись у її наявності та дослідити її зміст.

Крім того, в протоколі відображено, що членами атестаційної комісії особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи для подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Головою атестаційної комісії поставлено на голосування рішення, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Суд вважає за необхідне вказати, що результатом атестації (оцінки) працівника і його діяльності фактично є комплексна оцінка за законодавчо встановленими критеріями.

Зміст протоколу засідання Центральної атестаційної комісії №2 Апарату Національної поліції України не містить обґрунтування невідповідності даних, викладених у розділах І та ІІ атестаційного листа позивача, дійсним обставинам, так само як і надання оцінки таким даним.

Водночас суд зауважує, що процедура проведення співбесіди, як етапу атестування, повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, і керівники органів поліції, які реалізовують її результати, і громадськість в межах реалізації суспільного інтересу, і суд, перевіряючи законність проведеного атестування, мали можливість з'ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що використання під час проходження атестування поліцейських комп'ютерної тестової програми MidotIntegriTest, на результати проходження позивачем якого посилається відповідач-1, не передбачено ані Законом України «Про Національну поліцію», ані Інструкцією, відтак результати такого тестування не можуть бути враховані атестаційною комісією при прийнятті рішення щодо відповідності поліцейського займаній посаді.

Крім того, в протоколі атестаційної комісії ОП №15.00035288.0078834 від 13 вересня 2016 року серед зазначеного переліку матеріалів, які було досліджено членами атестаційної комісії під час проведення атестування позивача, не містить відомостей про проходження позивачем тесту MidotIntegriTEST та його результатів.

За таких підстав суд дійшов до висновку, що відповідач-1 неправомірно посилається на результати тесту MidotIntegriTEST, а тому висновки атестаційної комісії про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та необхідність звільнення його зі служби у поліції, під час прийняття яких були враховані результати цього тесту, суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на положеннях чинних нормативно-правових актів, якими регулюються спірні правовідносини.

Враховуючи, що негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби в поліції через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від його форми (протокол, окремий акт), повинно бути вмотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що були враховані при його прийнятті.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, до яких відносяться і відповідачі, має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення (вчинення дії), а також таким обставинам має бути надана відповідна оцінка.

Разом з тим, атестаційна комісія не надала оцінку відповідності позивача жодному з обов'язкових критеріїв, визначених у пункті 16 розділу IV Інструкції.

Пунктом 12 Інструкції №1465 передбачено право атестаційної комісії робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Будь-які запити, у тому числі, щодо наявності досягнень в роботі, перевірки інформації, розміщеної у відкритих джерелах щодо позивача, пов'язані з його службовою діяльністю, атестаційною комісією здійснені не були, доказів протилежного суду не надано.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що ані Закон № 580-VIII, ані Інструкція не наділяють членів атестаційної комісій повноваженням вирішувати питання відповідності поліцейського займаній посаді виключно на підставі власного, суб'єктивного її сприйняття, оскільки такий підхід матиме наслідком прийняття суб'єктивного, необґрунтованого і, як наслідок, неправомірного рішення. Слід наголосити, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Неухильне виконання зазначеної норми Основного закону держави є гарантією дотримання принципу верховенства права та положень, закріплених в Європейській конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

При розгляді справи судом встановлено, що при проведенні атестації та складанні висновку атестації відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Проаналізовані судом матеріали, які були досліджувались Центральною атестаційною комісією №2 Апарату Національної поліції України під час атестації позивача спростовують висновки атестаційної комісії про те, що позивач має незадовільні показники з критеріїв, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції, а саме, що позивач неналежним чином виконує свої посадові обов'язки, має низькі результати службової діяльності, недостатній рівень професійних якостей.

Також, з наведених відповідачем-2 підстав в обґрунтування прийнятого рішення (висновку) щодо позивача не вбачається, що при прийнятті цього рішення (висновку) були враховані характеристика позивача та висновок його прямого керівника та взагалі, що Центральною атестаційною комісією №2 Апарату Національної поліції України проводилась оцінка потенційних можливостей позивача (соціальний потенціал особи) у зв'язці з їх реальними проявами у результатах його праці, з урахуванням вимог пункту 16 розділу ІV Інструкції.

Суд зазначає, що серед наведених відповідачем-2 підстав не визначені підстави, за яких із двох можливих варіантів рішень, передбачених пунктом 15 розділу ІV Інструкції, зокрема підпунктом 3 і підпунктом 4 відповідачем прийнято рішення про необхідність звільнення позивача зі служби в поліції, необґрунтовано неможливість залишення його на службі в поліції з переведенням на нижчу посаду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті висновків про результати атестування ОСОБА_1 атестаційною комісією не досліджено та не з'ясовано обставини, встановлення яких законом та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актом є обов'язковим для правильного вирішення питання. Крім того, прийняте за результатами атестування позивача рішення обґрунтовано обставинами, дослідження та оцінка яких не передбачена нормами чинного законодавства.

Також, оскільки нормами Закону № 580-VIII прямо не врегульовано питання щодо строку, впродовж якого поліцейського може бути атестовано, та періодичності такого атестування, й враховуючи, що проходження служби в поліції регулюється Законом № 580-VIII та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII), суд вважає за можливе прийняти до уваги покликання позивача на приписи статті 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» №4312-VI від 12 січня 2012 року, відповідно до якої атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року. Суд приймає до уваги твердження позивача, що атестацію щодо нього було проведено всупереч положення наведеної статті Закону України «Про професійний розвиток працівників», адже він відпрацював на займаній посаді менше одного року.

Зазначена позиція щодо можливості застосування загальних норм трудового законодавства виключно в випадках, коли спеціальною нормою не врегульовано відповідні обставини та коли спеціальний Закон допускає можливість застосування загальних положень законодавства, відображена в листі Вищого адміністративного суду України «Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби» № 753/11/13-10 від 26 травня 2010 року, а також така позиція викладена у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 11 від 29 вересня 2016 року.

З цих же підстав суд вважає за можливе прийняти до уваги посилання позивача на приписи Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-IV від 22 лютого 2006 року. В цьому контексті суд зазначає, що звільнення особи є крайнім заходом дисциплінарного впливу, для застосування якого існують певні передумови, такі як службове розслідування, відібрання письмових пояснень чи то отримання відмови в наданні таких, та врахування тяжкості проступку, обставин, за яких його скоєно, заподіяної шкоди, попередньої поведінки особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. До матеріалів справи не надано жодного доказу на підтвердження вищезазначених перевірок чи розслідувань стосовно позивача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестування Позивача - ОСОБА_1, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть бути оскарженні будь-які рішення (нормативно-правові акти чи правові акти індивідуальної дії), дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, проте, задоволенню підлягають лише ті позовні вимоги, які породжують безпосередні права та обовязки для позивача та порушують його законні права та інтереси.

Результатом вчинення дій відповідача щодо проведення атестування стало прийняття Атестаційною комісією №2 рішення (висновку), який є предметом оскарження.

За таких обставин правові наслідки дій відповідача 1 є вичерпаними, а отже задоволення позовних вимог в частині визнання таких дій протиправними не може призвести до відновлення порушених прав позивача, оскільки після їх вчинення права позивача порушують лише наслідки проведеного атестування, а саме рішення (висновок) Атестаційної комісії №2.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Національної поліції України щодо проведення атестування.

При цьому, суд зазначає, що протокол засідання Атестаційної комісії №2 є за своєю суттю документом, у якому здійснюється фіксація вчинених атестаційною комісією процесуальних дій, у тому числі щодо поставленого Головою атестаційної комісії на голосування рішення та результатів такого голосування.

Рішення (висновок) викладається атестаційною комісією в атестаційному листі поліцейського, та саме воно тягне за собою юридичні наслідки для особи згідно з приписами пункту 28 розділу IV Інструкції, відповідно до яких керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобовязані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення (висновку) Атестаційної комісії №2 Апарата Національної поліції України від 13 вересня 2016, зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, складеного відносно нього.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 2 Апарата Національної поліції відносно ОСОБА_1, яке оформлене протоколом ОП № 15 00035288.0078834 від 13 вересня 2016 року та зазначено у розділі IV атестаційного листа «Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: «4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 551, 20 грн. за кожну. Водночас задоволенню підлягає одна позовна вимога немайнового характеру. Враховуючи вищенаведене та приписи статті 94 КАС України, присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань НПУ підлягають здійснені ним документально підтверджені судові витрати - судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 551,2 гривень.

Керуючись статями 2, 4, 7-12, 17, 14, 86, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити - частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 2 Апарата Національної поліції України відносно ОСОБА_1, яке оформлене протоколом ОП № 15 00035288.0078834 від 13 вересня 2016 року та зазначено у розділі IV атестаційного листа «Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме: «4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Головуючий суддя Д.В. Татаринов

судді: І.В. Батрак

ОСОБА_4