Справа № 466/7077/16-а
Суддя: Глинська Д. Б.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/7077/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«23» грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Гарасим'яку Р.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Колодійчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в :

08 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Львові, в якому просить суд постановити рішення, яким скасувати постанову інспектора взводу 2 роти батальйону УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_4 від 30.07.2016 № 099925 про накладення на нього адміністративного стягнення у виду штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП України у зв'язку з порушенням п.п. «г» п. 2.1, 15.4 Правил дорожнього руху України.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 30 липня 2016 року інспектором взводу 2 роти батальйону УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_4 стосовно нього винесена постанова № 099925 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП України у зв'язку з порушенням п.п. «г» п. 2.1, 15.4 Правил дорожнього руху.

Вказану постанову вважає незаконно і такою, що винесена всупереч фактичним обставинам справи.

Так, у власності його дружини ОСОБА_5 з 06 січня 2016 року перебуває автомобіль НОМЕР_1, який після придбання у період січня- липня 2016 року фактично не використовувався в дорожньому русі у зв'язку із значними пошкодженнями кузова (рами) та проведенням ремонтно- відновлювальних робіт ФОП ОСОБА_6

Після закінчення робіт автомобіль потребував ремонту окремих вузлів електрики та газобалонного обладнання, у зв'язку з чим вранці 30 липня 2016 у ФОП ОСОБА_7 проведено діагностику газобалонної системи. За її результатами виявлено неустановлену поломку електричних з'єднань, що виникає періодично, у зв'язку з чим автомобіль під час руху міг інколи заглохнути.

В цей же день ним передано до страхової групи «ТАС» копії документів для оформлення полісу цивільного страхування, який до цього не оформлявся у зв'язку з відсутністю експлуатації автомобіля.

30 липня 2016 року близько 13 год. він їхав забрати поліс страхування. В цей час на вул. Під Дубом навпроти магазину «Форум» автомобіль заглох та він здійснив вимушену зупинку на проїжджій частині у правій полосі руху якнайближче до правої сторони, яка повністю була запаркована автомобілями. Він ввімкнув аварійну сигналізацію та відкрив капот, подивитись у чому справа, однак ззовні поломок не бачив.

Щоб пошукати допомоги, він звернувся до продавця магазину запчастин на ім'я ОСОБА_7 (на даний час відомо, що це ОСОБА_8), який розташований неподалік місця його зупинки. Разом вони оглянули підкапотну частину, витягли один із запобіжників, в якому виникла підозра, однак причин поломки не виявили. Тоді пішли в магазин, подивитись по Інтернету, щоб могло статись і в цей час він побачив, що неподалік зупинилась машина поліції, з якої вийшли двоє працівників та почали оглядати його автомобіль, який світив вогнями в аварійному режимі.

Коли він вийшов запитати, в чому справа, один з поліцейських (як мені стало відомо пізніше інспектор взводу 2 роти батальйону УПП у м. Львові ДТТГ7 ОСОБА_4О.) запитав, чи в нього все гаразд. Він відповів, що здійснив вимушену зупинку, перевірив підкапотну частину та сподівається, що автомобіль заведеться.

Проігнорувавши його пояснення, ОСОБА_4 сказав, що він вчинив адміністративне правопорушення - стоянка у забороненому місці і за це він винесе йому, ОСОБА_3, усне попередження (хоча таке не передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України), не оформляючи матеріали адміністративного правопорушення.

Коли він, ОСОБА_3, намагався сісти до автомобіля та спробувати продовжити рух, ОСОБА_4 сказав пред'явити документи на автомобіль та водійське посвідчення, оскільки автомобіль стоїть з порушенням Правил дорожнього руху, адже не виставлений знак «аварійної зупинки». Він пояснив, що жодного порушення не вчинив, оскільки зупинив автомобіль вимушено, знак в умовах щільного наповнення вулиці автомобілями та коротким проміжком часу, що пройшов з моменту зупинки (3-4 хвилини) не виставлявся, однак таке пояснення ОСОБА_4 проігнорував.

Виконуючи вимоги поліцейського, він передав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, які зауважень не викликали.

Надалі, в порушення вимог п. 21.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено здійснення відповідними підрозділами Національної поліції контролю за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів лише при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, ОСОБА_4 висунув незаконну вимогу про пред'явлення полісу страхування.

Він, ОСОБА_3, відповів, що автомобіль тривалий час не експлуатувався та поліс можливо вже оформлений, оскільки перед цим він передав копії документів для його оформлення. До того ж на цей час йому відомо, що згідно п. 21.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа повинна мати поліс страхування лише під час використання транспортного засобу в дорожньому русі, а на момент вимоги ОСОБА_4 про пред'явлення полісу автомобіль участі в дорожньому русі не брав (просто стояв).

ОСОБА_4 при ньому здійснив якісь дії з телефоном, чи планшетом, говорячи, що перевіряє наявність страхового полісу в централізованих базах даних, однак там його не виявив.

Водночас, відповідно до ст. 11 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передачу інформації про укладені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, забезпечує страховик та він, ОСОБА_3, до цього жодного відношення не має.

Проігнорувавши його, ОСОБА_3, пояснення щодо вимушеної зупинки, відсутність страхового полісу через неучасть автомобіля в дорожньому русі, ОСОБА_4, о 13.20 год. незаконно склав стосовно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення порушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП України. Вважає, що в його, ОСОБА_3, діях відсутні ознаки зазначених адміністративних правопорушень.

Так, згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Однак, ні умисно, ні обережно вчиняти інкриміновані йому адміністративні правопорушення він наміру вчиняти не мав та не міг їх вчинити, оскільки наявні обставини, що виключають адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 17 КУпАП України особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП України не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо щ? небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

На час вимушеної зупинки транспортного засобу він перебував у стані крайньої необхідності, оскільки здійснив її через вищезазначені несправності електричної системи газобалонного обладнання та, не знаючи його специфіки, боявся можливого вибуху, що міг пошкодити майно та спричинити шкоду оточуючим. Окрім цього, керування автомобілем, в якому раптово виникла незрозуміла несправність, загрожувала б самій безпеці руху.

Також, згідно ст. 7 КУпАП України застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Однак, вимоги інспектора ОСОБА_4 про пред'явлення страхового полісу на автомобіль, який не брав участь в дорожньому русі, є незаконними, а відтак і подальші дії щодо визнання його, ОСОБА_3, винним у порушенні вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП України також є безпідставними.

Крім цього, постанову про накладення на нього адміністративного правопорушення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 126 КУпАП України складено 30 липня 2016 року о 13.20 год., в той час як поліс страхування страховиком оформлено цього ж дня о 12 год. Таким чином, на час притягнення його ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності автомобіль був застрахований, що тим паче виключає наявність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

З огляду на такі факти просить винести рішення, яким скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДР №099925 від 30 липня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, зіславшись на викладені в ньому обставини.

Представник Управління патрульної поліції у м. Львові Колодійчук О.В. в судовому засіданні позов не визнала з мотивів, які викладені у письмовому запереченні на позов.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 30 липня 2016 року постановою серії ДР № 099925 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Позивача визнано винним у тому, що він 30 липня 2016 року о 13.20 год. керуючи транспортним засобом «Lexus LX 470», д.н.з. НОМЕР_1, у м. Львові на вул. Під Дубом здійснив зупинку на проїзній частині вдва ряди чим порушив п.15.4 ПДР, а також останній не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 «ґ» ПДР.

Відповідно до п.15.4 ПДР України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

Відповідно до п.2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку коли існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до 2.3.а ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкод для руху.

Відповідно до п.9.9.а ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути увімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Відповідно до п. 9.10.6 ПДР разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: вимушеної зупинки.

Відповідно до п. 15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Навмисна зупинка в місці, де це заборонено дорожніми знаками, дорожньою розміткою або відповідними вимогами ПДР і де не виконуються вимоги, перелічені в цьому терміні, в тому числі із увімкненням аварійної світлової сигналізації, є порушенням ПДР.

Відповідно до п.2.3.6 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ст.53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п.21.1 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на територій України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країни з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно до 21.3 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до п.21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до п.1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженоїнаказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80і81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналіз вищезазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що інспектором правомірно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні було оглянуто відеозапис із камери нагрудного реєсторатора інспектора поліції, що підтверджує правомірність та законність складання постанови від 30 липня 2016 року серії ДР № 099925.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, в силу положень ч.1 ст.71 КАС України позивач повинен довести ті обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 10, 69, 70, 71, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст. 9, 36, 71, 251, 252,254, 256, 268, 280, 287, 288, 289, 293 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити за їх безпідставністю.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя Д. Б. Глинська