Справа № 814/2103/16
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/2103/16

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

23 грудня 2016 року Справа № 814/2103/16

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

про

стягнення податкового боргу в сумі 113640,90 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Южноукраїнська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області звернулась до суду з позовом до військової частини А-2183 про стягнення податкового боргу в сумі 113640,90 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач має узгоджений податковий борг, проте всупереч вимогам чинного законодавства він є не погашеним.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З урахуванням положень частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується на підставі наявних у ній доказів у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку:

Військова частина А-2183 як платник податків перебуває на обліку в Первомайській ОДПІ (правонаступником якої є Южноукраїнська ОДПІ) з 26.07.2000 р.

Як вбачається з розрахунку позивача, заборгованість виникла за березень-липень 2016 р. і становить 113640,90 грн.

У відповідності до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов’язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності

Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до п. 287.4 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

При цьому, сума податкового зобов’язання, самостійно визначена платником податків, згідно з п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України оскарженню не підлягає.

У письмових запереченнях відповідач вказав на помилковість подання податкової декларації з плати за землю за 2015 р., однак заборгованість, що є предметом судового розгляду, виникла на підставі податкової декларації з земельного податку за 2016 р. Всупереч вимоги суду в ухвалі від 05.12.2016 р. відповідач не надав суду пояснень стосовно правових підстав для подання податкової декларації з земельного податку до податкової інспекції.

Стосовно того, що відповідач не є постійним землекористувачем земельної ділянки, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 07.07.2015 р. (справа № 21-775а15). Зокрема, суд дійшов висновку про те, що коли особа не зареєструвала право власності чи користування земельною ділянкою під належними їй на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України, обов'язок зі сплати земельного податку виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В порушення вимог податкового законодавства відповідач у добровільному порядку не сплатив суму самостійно визначеного грошове зобов’язання з земельного податку, внаслідок чого у нього виник податковий борг у сумі 113640,90 грн.

Згідно з пп. 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України сума грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання являється податковим боргом.

У відповідності з п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України на адресу відповідача надсилалась податкова вимога від 05.02.2016 р. № 106-23 на суму 1317,80 грн.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин позов належить задовольнити, оскільки він обґрунтований та підтверджений матеріалами справи.

Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до ст. 94 КАС України, позивачу не повертається

Керуючись статтями 11, 71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Гордієнко