Справа № 347/2251/16
Суддя: Крилюк М.І. М. І.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/2251/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2017 м. Косів

Косівський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

Головуючої суддi - Крилюк М.І.

секретаря - Терлюжак Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Косівського районного суду Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, щодо відмови у нарахуванні та виплаті підвищення на 20 % до розміру довічного грошового утримання за проживання у гірському населеному пункті і зобов'язання нарахування до встановленого розміру довічного грошового утримання 20% надбавки за проживання в гірському населеному пункті, суд-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, ОСОБА_2 звернулася в суд із адміністративним позовом до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, щодо відмови у нарахуванні та виплаті підвищення на 20 % до розміру довічного грошового утримання за проживання у гірському населеному пункті і зобов'язання нарахування до встановленого розміру довічного грошового утримання 20% надбавки за проживання в гірському населеному пункті.

В судове засідання позивачка не з»явилась, подала заяву із клопотанням про розгляд справи в її відсутності. Вимоги адміністративного позову підтримує та просить задоволити.

Із змісту вимог адміністративного позову ОСОБА_2 вбачається, що вона, із 12.12.1992 року по 08.09.2016 року працював на посаді судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області. Із займаної посади звільнена Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-УІІІ у зв'язку з виходом у відставку.

Після офіційного відрахування із штату суду, Косівським оУПФ України Івано-Франківської області їй у відповідності до ст.138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» призначено щомісячне довічне грошове утримання від заробітної плати, яка складається з посадового окладу, надбавки за вислугу років і доплати за перебування на адміністративній посаді в суді.

З 1999 року вона зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1.

03.01.2007 року їй надано статус особи (що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2, яка проживає на території населеного пункту, який має статус гірського згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 647-95/п «Про перелік населених пунктів, яким надано статус гірських в Івано-Франківській області».

26 вересня 2016 року вона звернулася до Косівського оУПФ України Івано-Франківській області з питанням нарахування до суми призначеного довічного грошового утримання 20 % надбавки за проживання в гірському населеному пункті, але їй в цьому було відмовлено з тих підстав, що в ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», такий вид пенсії чи державної матеріальної допомоги, як довічне грошове утримання, на встановлену суму якого може бути нарахована надбавка за проживання у гірському населеному пункті, не зазначено (розпорядження про призначення довічного грошового утримання від 26.09.2016 року ).

Така позиція відповідача і пов'язані з нею дії є неправомірними, такими що суперечать Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Представник відповідача Косівського оУПФ України Івано-Франківської області Атаманюк К.Д. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зіславшись на викладені в запереченні обставини, просив відмовити у задоволенні позову. В письмовому запереченні поданому до суду, представник відповідача, вказує що позивачка отримує довічне грошове утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Згідно ст. 138 вищезазначеного Закону, судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених ст.37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором, щомісячне грошове утримання. Відповідно до ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків. В цьому переліку щомісячного довічного утримання не зазначено. Враховуючи вищенаведене, підстав для виплати підвищення за проживання в гірському населеному пункті немає, оскільки позивач отримує не пенсію, а щомісячне довічне грошове утримання.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що даний позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Згідно ч. 2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Ст. 5 даного закону передбачено, що статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 647 від 11.08.1995 року «Про перелік населених пунктів, яким надано статус гірського», селище Верховина Івано-Франківської області надано статус гірського населеного пункту.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач виплачує позивачці, ОСОБА_2 грошове утримання, як судді у відставці відповідно до ч.2 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», про що ствердили сторони.

Копія паспорта позивачки в справі НОМЕР_3, виданого Тлумацьким РВ УМВС України в Івано-Франківській області 15.11.1995 року, підтверджує, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , якому надано статус гірського населеного пункту.

Копія посвідчення серії серія НОМЕР_2 від 03.01.2007 року (а.с.4) свідчить про те, що 03.01.2007 року ОСОБА_2 надано статус особи, яка проживає на території гірського населеного пункту .

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 26.09.2016 року звернулася до відповідача із заявою про підвищення на 20% розміру довічного грошового утримання відповідно до вимог ч. 2 ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Проте, розпорядженням від 26.09.2016 року, Косівське оУПФ України в Івано-Франківській області повідомило позивачці про відмову у підвищення розміру довічного грошового утримання за проживання в гірському населеному пункті. Відмову у здійсненні підвищення розміру довічного грошового утримання за проживання в гірському населеному пункті за заявою від 26.09.2016 року мотивовано тим, що ОСОБА_2 отримує довічне грошове утримання судді відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Згідно зі ст.138 вищезазначеного Закону, судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених ст.37 ЗУ «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне грошове утримання. Відповідно до ст.6 Закону України « Про статус гірських населених пунктів в Україні» розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується, на 20 відсотків. В цьому переліку щомісячного довічного грошового утримання не зазначено. Враховуючи вищенаведене, підстав для виплати підвищення за проживання в гірському населеному пункті немає, оскільки позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання, а не пенсію .

Однак, суд вважає такі твердження відповідача помилковими, оскільки позивачка ОСОБА_2 проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського, 03.01.2007 року вона набула статус особи, що проживає на території гірського населеного пункту і має право на отримання підвищення на 20% розміру довічного грошового утримання відповідно до вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

За таких обставин, позовні вимоги позивачки в частині визнання неправомірними дії Косівського оУПФ України в Івано-Франківській області, щодо відмови їй у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського, починаючи з 26.09.2016 року, суд вважає підставними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Позов в частині зобов'язати Косівське оУПФ України в Івано-Франківськівській області провести перерахунок довічного грошового утримання у відповідності з вимогами ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з 26.09.2016 року також підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 5, 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», Постанови Кабінету Міністрів України № 647 від 11.08.1995 року « Про перелік населених пунктів. Яким надано статус гірського», керуючись ст. ст.2, 11, 71, 86, 94, 158-160, 162, 163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Визнати неправомірними дії Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_2 у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського, починаючи з 26.09.2016 року.

Зобов'язати Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІДН НОМЕР_1 довічного грошового утримання у відповідності з вимогами ч. 2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з 26 вересня 2016 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з часу ознайомлення з постановою в повному обсязі , а особи, які брали участь у справі але не були присутні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: М.І.Крилюк