Справа № 805/5080/16-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

11 січня 2017 р. Справа № 805/5080/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя: Куденков К.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання неправомірними дій та рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про: - визнання неправомірними дій та рішення Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Пенсійно-Призовий» ПАТ «АКБ «Капітал» від 02 квітня 2014 року № 1/10/12m/0175 на підставі п.9 ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів»; - визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум та відсотків, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу «Пенсійно-Призовий» ПАТ «АКБ «Капітал» від 02 квітня 2014 року № 1/10/12m/0175 на момент запровадження з 21 липня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал»; - зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб цю додаткову інформацію щодо позивача, який має право на відшкодування коштів за вкладом «Пенсійно-Призовий» ПАТ «АКБ «Капітал» від 02 квітня 2014 року № 1/10/12m/0175 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; - зобов'язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в банк за рахунок Фонду, із визначенням сум та відсотків, що підлягають відшкодуванню за договором від 02 квітня 2014 року № 1/10/12m/0175 на момент запровадження з 21 липня 2015 року тимчасової адміністрації; - стягнення з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича коштів у сумі 10,30 грн. за лист, відправлений позивачем на його адресу.

В обґрунтування позовних позивач посилається на протиправність бездіяльності та рішень відповідачів щодо не включення ОСОБА_1 до переліку та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки вони, на думку позивача, суперечать вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та порушують право на отримання гарантованої суми вкладу.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2015р. у справі №805/4956/15-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016р., задоволено частково адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Капітал» до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал».

Вказаною постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2015р.: - скасована Постанова Національного банку України від 29.10.2015 року № 753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал»; - зобов'язано Національний банк України повернути ПАТ «АКБ «Капітал» Банківську ліцензію ПАТ «АКБ «Капітал» від 24 жовтня 2011 року №122 та Генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій ПАТ «АКБ «Капітал» від 24.10.2011 р. №122 (з додатками); - скасоване Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.10.2015 року № 195 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ «Капітал» та делегування повноважень ліквідатора банку»; - зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути ПАТ «АКБ «Капітал» Свідоцтво учасника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 26 від 22 березня 2011 року; - скасоване Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.11.2015 року № 196 «Про зміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал» та делегування повноважень ліквідатора банку».

У постанові Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2015р. у справі №805/4956/15-а встановлено, що 20 липня 2015 року Правлінням Національного Банку України прийнято Постанову № 466/БТ, якою Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (скорочене найменування ПАТ «АКБ «Капітал») віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної Постанови НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 140 від 20.07.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал», згідно з яким 20.07.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «АКБ «Капітал» з 21.07.2015 року по 20.10.2015 року включно.

19.10.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 191 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку по 20.11.2015 року (включно).

23.10.2015 року Фонд гарантування звернувся до НБУ із Пропозицією № 22-40652/15 щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «АКБ «Капітал», на підставі чого НБУ та Фондом гарантування 29.10.2015 року було, відповідно, прийнято: Постанову Національного банку України № 753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал» та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 195 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ «Капітал» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Постановою Національного банку України від 29.10.2015 року № 753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал» зокрема, вирішено: відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ АКБ «Капітал»; надіслати копію цієї постанови Фонду та Відділу державної реєстраційної служби; ПАТ АКБ «Капітал» у день отримання цієї постанови, повернути НБУ банківську ліцензію та Генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій.

Відповідно до змісту Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 195 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ «Капітал» та делегування повноважень ліквідатора банку», воно прийнято на підставі Постанови Національного банку України від 29 жовтня 2015 року № 753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал».

Вказаним рішенням визначено: розпочати процедуру ліквідації ПАТ АКБ «Капітал» з 30.10.2015 року по 29.10.2017 року, призначити ліквідатора, розмістити інформацію про ліквідацію у мережі Інтернет та газетах «Голос України» або «Урядовий кур'єр».

На виконання цього Рішення Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Капітал» Щадних О.Л. супровідним листом від 04.11.2015 року № 3/2188 передано до Фонду в той же день Свідоцтво ПАТ АКБ «Капітал» як учасника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 26 від 22 березня 2011 року. Факт отримання Відповідачем 2 цих документів підтверджується штампом вхідної кореспонденції на супровідному листі.

Разом із цим, 07.10.2015 року Донецьким окружним адміністративним судом у справі № 805/3464/15-а, відкритої за позовом ТОВ «ФПК «Капітал», було прийнято постанову, якою Постанова Національного банку України від 20.07.2015 року № 466/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних» скасована та визнана протиправною, а також скасовано Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.07.2015 року № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал».

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2015 року вказана постанова Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2015 року залишена без змін.

У позовній заяві позивач посилається на те, що Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не збираються виконувати судові рішення.

Також судом встановлено, що станом на 11.01.2017р. на офіційному інтернет-сайті Національного банку України (https://bank.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=75535) наведено перелік банків, які перебувають у стадії реорганізації, банків, що визнані неплатоспроможними та до яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб введено тимчасову адміністрацію, банків у стадії ліквідації, в якому зазначено Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал».

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України від 07 грудня 2000 року №2121-III «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Статтею другою вказаного Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У постанові Верховного суду України від 16 лютого 2016 року №21-4846а15 наведено правовий висновок, за яким на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного суду України 15 червня 2016 року №21-286а16.

Крім того, Верховний суду України у постанові від 09 листопада 2016 року №6-2309цс16 у справі за позовом фізичної особи до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу зазначив, що згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Враховуючи вищезазначене, звернення позивача до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки, позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, Верховний Суд України неодноразово вказував на те, що на спори, які виникають на стадії ліквідації банку, у тому числі щодо стягнення коштів за договором банківського вкладу, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно з абзацом першим ч.2 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що ця справа не належить до юрисдикції адміністративних судів та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз'яснює наступне.

Верховний Суд України у постанові від 15 червня 2016 року №21-286а16 зазначив, що колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палатою в господарських справах Верховного Суду України на спільному засіданні вже вирішувала питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї ж категорії і у постанові від 16 лютого 2016 року (справа № 21-4846а15) вказала, що виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки та банківську діяльність», пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів. За таких обставин, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Тобто, за вказаними правовими висновками цей спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

При цьому, за змістом правових висновків Верховного Суду України у постанові від 09 листопада 2016 року №6-2309цс16, вимоги щодо стягнення коштів за вкладом підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Суд звертає увагу на те, що встановлення обставин щодо перебування банку на стадії ліквідації та, відповідно, наявність чи відсутність права на відшкодування коштів в порядку, який передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», належить до компетенції суду, якому підвідомча та підсудна така справа.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі № 805/5080/16-а за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» Щадних Олександра Леонідовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання неправомірними дій та рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів.

Ухвала прийнята за наслідками підготовчого провадження у порядку письмового провадження та складена у повному обсязі - 11 січня 2017 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Куденков К.О.