Справа № 181/1036/16-а
Суддя: Юр'єв О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 181/1036/16-а
Провадження № 2-а/181/1/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2017 р. смт. Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Юр'єв О.Ю., розглянувши одноособово у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії. На обґрунтування позовних вимог вказав, що він звернувся до УПФУ в Межівському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 02.12.2016 року відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу роботи за Списком № 2. Він вважає дане рішення протиправним та таким, що порушує соціальні гарантії на пенсійне забезпечення, взяті на себе державою. Просить визнати відмову УПФ в Межівському районі Дніпропетровської області в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неправомірною. Зобов'язати УПФУ в Межівському районі зробити йому нарахування пенсії, починаючи з 02.02.2016 року з урахуванням стажу роботи, який дає йому право на пенсію на пільгових умовах за списком №2.

Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження та повідомлено у встановленому законом порядку про слухання справи у скороченому провадженні. 27.12.2016 року від відповідача надійшло заперечення до суду, в якому просили відмовити в задоволенні даного позову.

Суд, розглянувши матеріали даної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Встановлено, що позивач у листопаді 2016 року звернувся до УПФУ в Межівському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до п. «б» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

9 листопада 2016 року позивач досяг 55-річного віку.

Однак, УПФУ своїм рішенням, оформленим листом № 2528/05/18 від 02.12.2016р., відмовило позивачу у призначенні пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад, і показників, затвердженим Кабінетом міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Згідно ч.2, ч.4 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо позивач заперечує проти правомірності його дій.

Конституцією України проголошено Україну демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21).

У ст. 22 Конституції України зазначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначаючи важливість права на працю як основи життєдіяльності людини, Конституція України закріплює та гарантує основні права громадян (статті 43, 46) і встановлює, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості визначаються виключно законами України.

Пунктом 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менш 30 років у чоловіків, з низ не менш 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

У відповідності до ст. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка і лише за її відсутності або відповідних записів у цій трудовий книжці у відповідності до ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих на місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Позивач просить зарахувати його навчання в Новомосковському металургійному технікумі за період з 01.09.1977 року по 30.06.1981 року, по спеціальності технологія зварювального виробництва та отриманої кваліфікації технік-технолог, до стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України № 1788-ХІІ. Даний факт підтверджується записом в трудовій книжці позивача (номер запису 7). Записи в трудовій книжці з 1 по 6 підтверджують проходження позивачем виробничої практики на Дніпропетровському заводі ім. Бабушкіна.

Згідно диплома НОМЕР_1 від 30.06.1981 року ОСОБА_1 закінчив повний курс Новомосковського металургійного технікуму за спеціальністю технологія зварювального виробництва та отримав кваліфікацію техніка-технолога.

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Період навчання, якій необхідно включити у загальний стаж роботи позивача, складає 3 роки 10 місяців 0 днів.

Як вбачається з трудової книжки позивача 10.09.1981 року після закінчення навчання в Новомосковському металургійному технікумі він був прийнятий на роботу вальцовщиком калібровочного стану 2 розряду трубоелектрозварювального цеху Нижньодніпровського трубопрокатного заводу ім. К.Лібкнехта, де працював до 07.10.1981 року, тобто 27 днів. Звільнений у зв'язку з призовом до лав радянської армії, що підтверджується записом трудової книжки за № 9.

Згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, в Перелік виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених даною Постановою, за Списком №2, входить робота вальцовщиком калібровочних станів (підпункт а, пункту 4 Розділу IV вказаної постанови), у зв'язку з чим, вказаний стаж роботи позивача з 10.09.1981 року по 07.10.1981 року в кількості 27 днів, відноситься до пільгового стажу роботи за списком № 2.

У період з 24.10.1981 року по 20.11.1984 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у складі Збройних Сил СРСР, що підтверджується записом у трудовій книжці за №10

Відповідно до пункту «к» частини 1 пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, яке було чинне на час проходження позивачем військової служби, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590, в загальний стаж роботи зараховується також служба у складі Збройних Сил СРСР.

Згідно з частиною 3 пункту 109 вказаного Положення при призначенні на пільгових умовах або у пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідністю робочим и та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та на інших роботах с важкими умовами праці (підпункти «а», «б» пункту 16), періоди, зазначені в підпунктах «к» і «л», прирівнюються за вибором особи або до роботи, що передує вказаному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Як до служби в Збройних Силах СРСР у період з 10.09.1981 року по 07.10.1984 року, так і після служби в Збройних Силах СРСР у період з 10.01.1985 по 03.03.1998 року ОСОБА_1 працював за професією, яка віднесена до робіт зі шкідливими умовами праці, передбачених підрозділом 4 п.а; розділу IV Списку № 2, виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173 (період роботи позивача на посаді вальцовщика калібровочного стану до призиву до армії), а також згідно Постанови КМ України від 11.03.1994 р. розділ ХХХІІІ-620 «Загальні професії «Електрогазозварювальники» (за період роботи позивача після закінчення служби у армії СРСР).

Отже, період проходження ОСОБА_1 військової служби з 24.10.1981 р. по 20.11.1984 р. відповідач безпідставно не врахував до пільгового стажу роботи за списком №2.

Після закінчення служби в армії позивач 10.01.1985 р. поступив на роботу електрозварником Межівського районного виробничого об'єднання по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства, звідки звільнився 03.03.1998 року.

Згідно довідки від 18.10.2016 року № В-240-16 виданої відділом трудового архіву виконавчого апарату Межівської районної ради, Межівське районне виробниче об'єднання по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства декілька разів реорганізовувалося та в 1996 році перетворено в ВАТ «Межівський райагрохім».

Відповідачем період роботи з 10.01.1985 року по 03.03.1998 року електрогазозварником зараховано до пільгового стажу за списком №2 частково, а саме з 01.05.1985 по 30.06.1985, з 01.09.1985 по 31.12.1988 та з 01.01.1990 по 21.08.1992 року а всього 6 років 1 місяць 21 день.

Своє рішення відповідач обґрунтував тим, що згідно з довідкою від 15.05.1998 №190, виданої ВАТ «Межівський райагрохім», ОСОБА_1 працював електрогазозварником з 08.01.1985 по 03.03.1998, що передбачено списком №2. У довідці вказано, що атестацію робочого місяця проведено у 1994 році - наказ №61 від 21.09.1994 р. (згідно з перевіркою, проведеною спеціалістом управління атестацію проведено 16.05.1995р.), однак проведеною перевіркою трудового архіву спеціалістами відповідача щодо достовірності видачі вказаної довідки підтверджені періоди роботи позивача лише частково, відомостей про проходження атестації підприємством відсутні. Підставою для зарахування певного періоду роботи до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, є насамперед, наявність посади (професії) та виробництва у відповідному списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника після 21.08.1992 року результатами атестації робочих місць за умовами праці (не менше ніж 80 %), установленого для такого виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд вважає такі висновки відповідача помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442, атестація проводиться атестаційною комісією, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. У разі підтвердження цього права за результатами атестації, проведеної до 31.07.1997 року, до пільгового стажу зараховується 5 років роботи на посадах, затверджених зокрема списком №2 до дати видання наказу про атестацію та період впродовж 5 років після вперше проведеної атестації.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або (уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Таким чином, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком.

У Списку № 2 затвердженому згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 в розділі ХХХІІ «Загальні професії» віднесені посади «електрозварники та їх підручні» та «газозварники та їх підручні».

У відповідності до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або професіях незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

На час початку роботи електрозварником ОСОБА_1 діяли Списки, затверджені згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Для підтвердження пільгового стажу позивачем надано уточнюючу довідку за період роботи: з 10.01.1985 по 03.03.1998 року електрогазозварником.

Згідно вказаної довідки атестацію робочого місця за умовами праці на підприємстві проведено згідно наказу № 61 від 21.09.1994 року.

Вказаний період роботи за Списком №2 на посаді електрогазозварника підтверджується і трудовою книжкою позивача.

Враховуючи, що факт зайнятості позивача в період з 10.01.1985 р. по 03.03.1998 р. на роботах із шкідливими умовами праці підтверджується записами в трудовій книжці (записи за номерами 11 та 12) та довідкою уточнюючою характер роботи від 15.05.1998 №190, в спірний період він продовжував користуватися пільгами, наданими працівникам, посади яких віднесено до Списку №2 затвердженого згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, зазначений період роботи підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи за списком №2.

Посилання відповідача на відсутність даних про проведення атестації робочого місця в трудовому архіві Межівської районної ради спростовуються інформацією, викладеною в довідці, яка уточнює характер роботи від 15.05.1998 №190. Підстав для неврахування інформації, викладеній у вказаній довідці, немає.

Статтею 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем неправомірно неврахований стаж роботи позивача на посаді електрогазозварника з 10.01.1985 року по 03.03.1998 року до пільгового стажу роботи за Списком № 2.

Разом з тим, суд не може прийняти до уваги посилання позивача щодо неправомірного неврахування до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період його роботи електрогазозварником ручної зварки у Синельниківському міжрайонному управлінні водного господарства з 13.07.2007 року по теперішній час.

Згідно запису № 17 в трудовій книжці позивача він прийнятий на посаду електрогазозварника 4 розряду ЕД № 2.

У відповідності до довідки від 29.12.2016 року № 28 виданої ОСОБА_1 в Синельниківському міжрайонному управлінні водного господарства, він працює електрогазозварником ручної зварки 4 розряду.

Відомостей щодо проведення чи непроведення атестації робочого місця за умовами праці в матеріалах справи не надано. Не підтверджені вказані дані і записом в трудовій книжці і довідкою про роботу в Синельниківському міжрайонному управлінні водного господарства.

Підставою для зарахування певного періоду роботи до роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, є насамперед, наявність посади (професії) та виробництва у відповідному списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника після 21.08.1992 року результатами атестації робочих місць за умовами праці (не менше ніж 80 %), установленого для такого виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

В даному випадку не включення відповідачем вказаного періоду роботи з 13.07.2007 р. по 02.12.2016 р. до пільгового стажу роботи за Списком № 2 є правомірним, оскільки в наданих позивачем документах про період його роботи в Синельниківському міжрайонному управлінні водного господарства, відсутні відомості про проведення атестації робочого місця за умовами праці.

Тому в цій частині позовних вимог вони не можуть бути задоволені судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача в частині неврахування до пільгового стажу роботи позивача періоди його навчання в Новомосковському металургійному технікумі, строкової військової служби в Збройних Силах СРСР та роботи електрогазозварником Межівського районного виробничого об'єднання по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства, оскільки дії УПФ щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №2 не відповідають чинному законодавству про пенсійне забезпечення та встановленим фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 94 ч. 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету.

Тому, судові витрати у сумі 1102,40 грн. сплачені позивачем при звернені до суду з адміністративним позовом підлягають поверненню позивачеві з Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22, 43, 46 Конституції України, ст. ст. 13, 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2, п.5 Розділу XV Прикінцевих положень та ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пп. «к» ч. 1 п. 109, ч. З п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 р. №590, п.1, п.2, ч.2.п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, п.1, п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, п. З Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р.№162, Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36, ст.ст. 6-12, 158 -163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення, викладене у формі листа, управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області від 02.02.2016 року №2528/05/18 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 2, що дає право на отримання пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»:

- період навчання в Новомосковському металургійному технікумі Дніпропетровської області з 01.09.1977 р. по 30.06.1980 р., що становить 3 роки 10 місяців 0 днів;

- період роботи вальцовщиком калібровочного стану Нижньодніпровського трубопрокатного заводу ім. К.Лібкнехта з 10.09.1981 р. по 07.10.1981 р., що становить 27 днів;

- період проходження військової служби у складі Збройних Сил СРСР з 24.10.1981 р. по 20.11.1984 р., що становить 3 роки 0 місяців 26 днів;

- період роботи електрогазозварником в Межівському районному виробничому об'єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства з 10.01.1985 р. по 03.03.1998 р., що становить 13 років 1 місяць 21 день;

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області призначити та сплачувати ОСОБА_1 з 02.02.2016 року пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.«б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до зміни обставин, що тягнуть перерахунок пенсії, з урахуванням фактично здійснених виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 оплачений судовий збір у сумі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок).

На постанову може бути подана апеляційна скарга в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя : О. Ю. Юр'єв