Справа № 333/6465/16-а
Суддя: Фунжий О. А.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Унікальний номер справи 333/6465/16-а
Номер провадження 2-а/333/18/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

м. Запоріжжя 4 січня 2017 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий - суддя Фунжий О.А., при секретарі Лященко В.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій і зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправними дій і зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги з урахуванням уточнення (а.с. 17-18) мотивовано тим, що 24 січня 2015 р. позивач, перебуваючи на службі в органах МВС України, при виконанні службових обов'язків в зоні проведення антитерористичної операції отримав поранення, внаслідок якого йому встановлена друга група інвалідності з втратою професійної працездатності 65%. У липні 2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої законодавством України. Листом від 22 вересня 2016 р. відповідач відмовив позивачеві у виплаті одноразової допомоги, оскільки на цей час відсутній нормативно-правовий акт, що регулює зазначене питання. Вважаючи відмову у виплаті одноразової допомоги незаконною, позивач просить суд визнати ці дії відповідача протиправними та зобов'язати його нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу в розмірі і порядку, передбаченому законодавством України.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтвердили позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши заперечення проти позову. В заперечені зазначено, що ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» дійсно передбачена виплата одноразової грошової допомоги у разі отримання поліцейським поранення під час виконання ним службових обов'язків, однак позивач був прийнятий на службу в поліцію 7 листопада 2015 р., а поранення отримав 24 січня 2015 р. під час несення служби в органах внутрішніх справ. Також є безпідставним посилання позивача на Порядок та умови виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р., оскільки на позивача не може розповсюджуватись статус колишнього працівника міліції у зв'язку з тим, що він був прийнятий до Національної поліції і на цей час на нього розповсюджуються норми Закону України «Про Національну поліцію». Крім того, на цей час відсутній порядок нарахування та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію». Посилання позивача на Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 р., є безпідставним, оскільки цей нормативний акт розповсюджується лише на поліцейських.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні належними документами встановлено, що 24 січня 2015 р. позивач, перебуваючи на службі в полку патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1», підпорядкованому ГУМВС України в Дніпропетровській області, при виконанні службових обов'язків в зоні проведення антитерористичної операції отримав поранення, що підтверджується актом про нещасний випадок від 3 березня 2015 р. (а.с. 7-9) Згідно висновку МСЕК від 22 липня 2016 р. позивачеві внаслідок вказаного поранення, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, встановлена друга група інвалідності з втратою професійної працездатності 65%. (а.с. 10)

Зі слів позивача в липні 2016 р. він звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої законодавством України. Листом від 22 вересня 2016 р. відповідач відмовив позивачеві у виплаті одноразової допомоги, посилаючись на відсутність нормативно-правового акту, що регулює питання про виплату одноразової грошової допомоги поліцейським у разі втрати працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ. (а.с. 11)

Відмову відповідача у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги суд вважає незаконною з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі ст. ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач, перебуваючи на службі в органах МВС України, 24 січня 2015 р. при виконанні службових обов'язків в зоні проведення антитерористичної операції отримав поранення, внаслідок якого йому висновком МСЕК від 22 липня 2016 р. встановлена друга група інвалідності з втратою професійної працездатності 65%.

Наданими сторонами документами встановлено, що під час отримання поранення позивач проходив службу в підрозділі внутрішніх справ, на час встановлення МСЕК втрати професійної працездатності - в Національній поліції України.

У відповідності зі ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності. Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Розмір одноразової грошової допомоги поліцейським визначається відповідно до ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» при встановлені інвалідності другої групи - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги.

Згідно Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 р. № 4, днем виникнення права на отримання ОГД (одноразової грошової допомоги) у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

В судовому засіданні встановлено, що право на отримання позивачем одноразової грошової допомоги виникло 22 липня 2016 р. зі дня встановлення МСЕК втрати професійної працездатності.

На цей час позивач перебував на службі в Національній поліції, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про Національну поліцію», зокрема положення ст. 97 цього Закону щодо виплати одноразової грошової допомоги.

З наведених підстав суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», є такими, що порушують право позивача на соціальний захист, гарантований ст. 17, 46 Конституції України, що є підставою для визнання їх протиправними.

Посилання представника відповідача на те, що положення Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 р. № 4, не можуть бути розповсюджено на виниклі правовідносини, оскільки на час отримання поранення позивач не був поліцейським, суд не приймає до уваги, оскільки згідно абз. 2, 3 п. 15 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення (в редакції Закону України від 23 грудня 2015 р.) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Також є безпідставним посилання представника відповідача на те, що на цей час відсутній порядок нарахування та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги встановлено Законом, а відсутність нормативного акту щодо застосування положень цього Закону не скасовує це право.

Для поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу в розмірі і порядку, передбаченому ст. 97, 99 Закону України «Про Національну поліцію», Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 р. № 4.

Керуючись ст. 159-163 КАС України, суд

П о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій і зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Зобов'язати Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, одноразову грошову допомогу в розмірі і порядку, передбаченому ст. 97, 99 Закону України «Про Національну поліцію», Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 р. № 4.

Постанова може бути оскаржена в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.А.Фунжий