Справа № 728/2844/16-а
Суддя: Приліпко В. М.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 728/2844/16-а
Номер провадження 2-а/728/111/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Приліпка В.М.

при секретарі - Петренко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмач адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмацького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Чернігівської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання здійснити призначення пенсії за вислугою років,-

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Бахмацького районного суду з адміністративним позовом до Бахмацького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України, в якому просить визнати неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання здійснити призначення пенсії за вислугою років. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 09.12.2016 року вона звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Проте, відповідно до Рішення Бахмацького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України за № 3356/04 від 14.12.2016 у призначенні зазначеного виду пенсії позивачу відмовлено, мотивуючи тим, що згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, відповідно до Закону України. «Про прокуратуру». Отже, з 01 червня 2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються.

Оскільки на її думку, рішення Бахмацького ОУПФУ не відповідає чинному законодавству та порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення, вона змушена звернутися до суду для відновлення своїх порушених прав.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника, подали заперечення на позов, суть яких зводиться до того, що Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№ 213-VІІІ від 02.03.2015) скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», з 01.06.2015 відсутні підстави для призначення пенсії працівникам прокуратури. Враховуючи викладене, вважає рішення про відмову в призначенні пенсії обґрунтованим та просить в задоволенні позову відмовити.

На підставі ч.1 ст. 41 КАС у звязку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності позивача та представника відповідача, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з слідуючих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 грудня 2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення та виплату пенсії за вислугою років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема 90 відсотків суми місячної чинної заробітної плати.

Рішенням Бахмацького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України за №3356/04 від 14.12.2016 року у призначенні зазначеного виду пенсії позивачу відмовлено, мотивуючи тим, що згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Отже, з 01 червня 2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються.

Вирішуючи питання про застосування ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний суд України у рішенні від 11.10.05 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Також Конституційний суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року №6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобовязань порушує принцип соціальної, правової держави». Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Як зазначено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України згідно статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій ).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно з частиною 1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 ст. 8 КАС України також передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» (пункт 1) України визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч.3 ст.8 КАС України).

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що починаючи із 01.06.2015 року згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України в тому числі «Про прокуратуру». Тобто з 01.06.2015 року, пенсії, що визначені в порядку та на умовах, згідно ізЗаконом України «Про прокуратуру», не призначаються, а раніше призначені пенсії - не перераховуються. Просили в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Таким чином, доводи відповідача, наведені у запереченнях на адміністративний позов щодо неправомірності застосування ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними нормами права.

Відповідно до диплому серії ДБ № 000252 вбачається, що в період з 01 вересня 1994 року по 22 червня 1998 року позивач навчалася у Чернігівському юридичному коледжі на денному відділенні за освітньо-професійною програмою з професійним спрямуванням „Право та здобула кваліфікацію бакалавра права.

З трудової книжки серії АС № 002733 вбачається, що позивач ОСОБА_1 в період з 02.12.1998 року по даний час працює в органах прокуратури України. Таким чином, стаж роботи в органах прокуратури станом на день звернення до відповідача із заявою про призначенням пенсії складає 18 років 0 місяців 8 днів.

Статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 26.07.2001), було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Крім того, до 20 - річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково - навчальних закладах Генеральної прокуратури України, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних оранах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Згідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про освіту" від 23.05.1991 р. вищими навчальними закладами є : технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. Зазначені навчальні заклади визначені вищими навчальними закладами також відповідно до ст. 25 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року.

Чернігівський юридичний коледж, відповідно до ст. 25 Закону України «Про вищу освіту» є вищим навчальним закладом, який провадить освітню діяльність, пов'язану із здобуттям певної вищої освіти та кваліфікації у споріднених напрямах підготовки або за кількома спорідненими спеціальностями і має відповідний рівень кадрового та матеріально-технічного забезпечення.

Відповідно до п. 3.2. Рекомендацій президії Вищого адміністративного суду України від 23.08.2007 № 07.2-10/1 «Про деякі питання практики розгляду справ, пов"язаних з перерахунком пенсій деяким категоріям осіб публічної служби та науковим (науково-педагогічним) працівникам», до стажу роботи, що надає право на пенсію за вислугою років, згідно Закону України «Про прокуратуру», підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому навчальному закладі (стаціонарна форма), після навчання в якому особа отримала вищу юридичну освіту за спеціальністю «правознавство», що дає право на пенсію за вислугою років відповідно вимог ст. 50-І Закону України «Про прокуратуру».

Позивач працюючи на різних прокурорських посадах у відповідності з даними нормами закону, була впевнена в тому, що матиме право на пільгову пенсію за вислугою років при наявності 20 - річного стажу роботи, до якого буде зараховуватися стаж роботи в органах прокуратури на прокурорсько - слідчих посадах не менше 10 років, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та строкова військова служба.

Стаж роботи позивача на даний час складає 22 роки 2 місяці 08 днів.

У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що вищевказаний стаж позивача повинен зараховуватись до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років.

Отже, згідно з ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (в редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ) пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що рішення Бахмацького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років як працівнику прокуратури є протиправним, а тому відповідача слід зобов'язати призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 09.12.2016 року, тобто з часу його звернення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При подачі до суду адміністративного позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією про сплату від 22.12.2016 року. В звязку з цим, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмацького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Чернігівської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання здійснити призначення пенсії за вислугою років - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Бахмацького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Чернігівської області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Зобов'язати Бахмацьке обєднане Управління Пенсійного Фонду України Чернігівської області провести обчислення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" з 09 грудня 2016 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми щомісячної заробітної плати.

Стягнути з Бахмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судових витрат, сплачених позивачем при подачі позову до суду.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАСУ, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками

Суддя В.М. Приліпко