Справа № 442/4045/16-а
Суддя: Коваль Р. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/4045/16-а
Провадження № 2-а/442/153/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Коваля Р.Г.

з участю секретаря Бучок М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району, за участю третьої особи Управління Держгеокадастру про визнання рішення протиправним та зобов»язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в підтвердження позовних вимог покликається на те, що 12.02.1994 року відповідачем винесено ухвалу про передачу у приватну власність земельних ділянок згідно заяв та записів земельно-облікової документації. Згідно списку до даної ухвали №229 їй надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,22 га по вул. Уличнянській 2А в с.Уличне для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В цьому ж році їй виділено додаткову земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га. Таким чином, їй було надано земельні ділянки у приватну власність загальною площею 0,42 га (без точних розмірі площ земельних ділянок).

В жовтні 2009 року позивач зверталася до голови сільської ради з проханням передати земельну ділянку розміром 0,11 г, що розташована в с.Уличне по вул. Уличнянка між земельними ділянками ОСОБА_4 та її доньки ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

В подальшому вона відмовилася від своєї земельної ділянки, що знаходиться по вул. Уличнянка в с.Уличне між земельними ділянками ОСОБА_4 на користь дочки.

26.10.2009 року позивачем до відповідача подано заяву, в якій вона просила уточнити цільове призначення, розміри та місце розміщення земельних ділянок переданих їй у приватну власність згідно рішення Уличнянської сільської ради в кількості 0,22 га.

28.01.2016 року відповідачем було прийнято рішення №77 «Про надання дозволу позивачу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», яким вирішено надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,07 га, яка розташована в с. Уличне Дрогобицького району. Вказує на те, що дане рішення суперечить ухвалі від 12.02.1994 року про передачу у приватну власність земельних ділянок згідно заяв та записів земельно-облікової документації, згідно списку до якої № 229 їй надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,22 га в с.Уличне Дрогобицького району по вул. Уличнянка 2А для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель та рішенню від 26.10.2009 року №258 «Про уточнення ухвали сільської ради від 12.02.1994 року», згідно якої їй передано у власність 0,22 га, з яких 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,9 га для ведення особистого селянського господарства.

Відтак, просить скасувати оскаржуване рішення сесії Уличнянської сільської ради та зобов»язати відповідача повторно розглянути питання про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована в с.Уличне Дрогобицького району Львівської області, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Вказала, що тривалий час між нею та ОСОБА_6 існують спори щодо користування спірною земельною ділянкою, а тому вона змушена звертатись в суди за захистом свого порушеного права.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав думку своєї довірительки з, просив позов задоволити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні позову, пославшись на його безпідставність. Додала, що в сільської ради мають бути графічні матеріали для здійснення повної процедури щодо отримання земельної ділянки, однак позивач не надала усіх необхідних матеріалів. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази правомірності поданого нею позову. Також позивачем невірно зазначено площу земельної ділянки в оскаржуваному рішенні, а саме 0,07 га, натомість має бути 0,0795 га.

Представник третьої особи управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі в судове засідання не з»явився, не повідомивши причин своєї відсутності. Відтак, суд визнав його неявку неповажною та продовжив розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимог п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 123 Земельного кодексу України надання Земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору.

Ст. 28 ч. 2 п. г Закону України «Про землеустрій» встановлено максимальний строк складання документації із землеустрою, який не повинен перевищувати шести місяців з моменту договору.

Згідно ст. 124, 125,126 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою виникає тільки після встановлення меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї та обов'язкової державної реєстрації.

Згідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно п. 34 ч. 1 ст. 26 зазначеного закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до законодавства питання регулювання земельних відносин.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗКУ громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗКУ. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Як встановлено в судовому засіданні графічні матеріали позивачем відповідачу не було представлено.

Згідно з ч.7 вищезазначеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗКУ, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з тим, згідно п. б ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України кадастровий план виготовляється в результаті вчинення певних дій, в тому числі погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок також встановлений Кабінетом Міністрів України, а саме Постановою від 26.05.2004 року затверджено Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, пунктом 9 якої передбачено, що проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує зокрема із землевласником або із землекористувачем.

З оглянутого акту від 22.12.2015 року, складеного комісією ОСОБА_3 сільської ради вбачається, що під час виїзду комісії до позивача по її заяві від 23.11.2015 року за №29 про видання необхідних документів для приватизації земельних ділянок, остання не надала комісії необхідні документи на будівництво, а саме будівельний паспорт на забудову, правовстановлюючий документ на будинок і обміру земельної ділянки.

Відповідно до п.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією, чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим кодексом.

Судом встановлено, що 12.02.1994 року ОСОБА_3 сільською радою Дрогобицького району було винесено ухвалу та на виконання Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року №15-92 передано у приватну власність земельні ділянки згідно поданих заяв та записів земельно-облікової документації кількістю 500 чоловік, площею 201 га для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно витягу із списку до вищезгаданої ухвали позивач входила до списку громадян с.Уличне, які подали заяви на приватизацію земельних ділянок. Земельна ділянка розташована по вул. Уличнянка в с.Уличне, площа 0,22 га.

Згодом, ОСОБА_3 сільською радою було прийнято рішення від 26.10.2009 року за №258 «Про уточнення ухвали сільської ради від 12.02.1994 року та відповідно вирішено уточнити цільове призначення землі в вищезгаданій ухвалі в частині зміни «для ведення особистого підсобного господарства» на «обслуговування житлового будинку» і «ведення особистого селянського господарства»; ухвалу в частині визначення площ і їх розташування згідно додатку№1 та дозволено видати Державний акт на право власності на земельні ділянки громадянам згідно п.п 1,2 даного рішення.

Відповідно до постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.08.2013 року позов ОСОБА_8, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району Львівської області Львівської області було задоволено, рішення ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району Львівської області Львівської області № 197 від 30.04.2012 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю» визнати протиправним та скасувати його.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 року рішення першої інстанції було скасовано, і в задоволенні позовних вимог позивачів відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 26.03.2015 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 року залишено без змін.

Згідно ст.71 ч.2 КАС України, адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання протиправним рішення, дії, бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії та інше.

Відповідно до частини 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Уличнянської сільської ради Дрогобицького району від 28 січня 2016 року за №77 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» винесено правомірно, а відтак, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 9, 71, 86, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району, за участю третьої особи Управління Держгеокадастру про визнання рішення протиправним та зобовязання до вчинення дій відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.Г.Коваль