Справа № 2а-896/10/1770
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2016 р.Р і в н е 2а-896/10/1770

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

прокурор: не з'явився,

позивача: представник не з'явився,

відповідача 1: представник не з'явився,

відповідача 2: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 приватного підприємства "Україна"
до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області
про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов"язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач - Сільськогосподарське приватне підприємство «Україна» звернулося до суду з позовом про визнання дій Дубровицької міжрайонної державної податкової інспекції протиправними щодо встановлення залежності підтвердження бюджетного відшкодування ОСОБА_1 приватному підприємству «Україна» податку на додану вартість, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2008 року в розмірі 42557 грн., від надходження відповідей на направлені запити до інших державних податкових інспекцій, від надходження відповідей від контрагентів по п'ятій ланці ланцюга проходження товарно-матеріальних цінностей і до виробника товарно-матеріальних цінностей; про визнання бездіяльності Дубровицької міжрайонної державної податкової інспекцї протиправною щодо ненадання у п'ятиденний термін після закінчення перевірки органу державного казначейства висновку з зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, податку на додану вартість, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2008 року в розмірі 42557 грн.; про визнання дій Дубровицької міжрайонної державної податкової інспекції протиправними щодо ненадання до органу державного казначейства на підставі заяв СПП «Україна», поданих у відповідності до ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 17.12.2009 року, 21.12.2009 року та 19.01.2010 року висновку із зазначенням суми 42557 грн. невідшкодованого податку; про зобов'язання Дубровицької МДПІ виконати свої обовязки, визначені п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» надати висновок до відповідного органу державного казначейства із зазначенням суми 42557 грн., що підлягає відшкодуванню; про зобов'язання Головного управління Державного казначейства України у Рівненській області відшкодувати ОСОБА_1 приватному підприємству «Україна» з Державного бюджету України бюджетне відшкодування податку на додану вартість, визначене у податковій декларації за липень 2008 року в розмірі 42557 грн.

Ухвалою суду від 29.04.2010 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 приватного підприємства «Україна» до Дубровицької міжрайонної державної податкової інспекції про зобовязання вчинити дії, передбачені пп.7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» закрито.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії Дубровицької міжрайонної державної податкової інспекції щодо встановлення залежності підтвердження бюджетного відшкодування ОСОБА_1 приватному підприємству «Україна» податку на додану вартість, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2008 року в розмірі 42557 грн., від надходження відповідей на направлені запити до інших державних податкових інспекцій, від надходження відповідей від контрагентів по п'ятій ланці ланцюга проходження товарно-матеріальних цінностей і до виробника товарно-матеріальних цінностей - протиправними. Визнано бездіяльність Дубровицької міжрайонної державної податкової інспекцї щодо ненадання у п'ятиденний термін після закінчення перевірки органу державного казначейства висновку з зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, податку на додану вартість, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2008 року в розмірі 42557 грн. - протиправною. Зобов'язано Головне управління Державного казначейства України у Рівненській області відшкодувати ОСОБА_1 приватному підприємству «Україна» з Державного бюджету України бюджетне відшкодування податку на додану вартість, визначене у податковій декларації за липень 2008 року в розмірі 42557 грн. шляхом перерахування вказаної суми на рахунок ОСОБА_1 приватного підприємства «Україна». В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 приватному підприємству «Україна» відмовлено. Присуджено на користь позивача ОСОБА_1 приватного підприємства «Україна» із Державного бюджету судовий збір у розмірі 427,27 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2012 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року було залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2016 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2012 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 18.07.2016 призначено справу до судового розгляду.

Позивач в позовній заяві зазначив, що 21.10.2008 року Дубровицька МДПІ відповідно до довідки «Про результати позапланової виїзної перевірки СПП «Україна» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку за липень 2008 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалась в червні 2008 року» будь-яких порушень не встановила. Однак, у висновках довідки вказано, що за результатами перевірки неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за липень 2008 року на суму 42557 грн., що повязано з тим, що на момент підписання довідки перевірки відсутні відповіді на направлені запити ДПІ про надання інформаційних довідок по основних постачальниках. Позивач звертався до фіскального органу з листами про відшкодування податку на додану вартість за липень 2009 року в сумі 42557 грн., на що відповідач відповів, що станом на 31.12.2009 року направлено запити про проведення перевірки підтвердження отриманих від платника податків відомостей стосовно відносин з контрагентом та дотримання податкового законодавства по 5-й ланці ланцюга проходження товарно-матеріальних цінностей. При цьому, позивач вказав, що Дубровицька МДПІ не встановила будь-яких порушень податкового законодавства з боку СПП «Україна», факт здійснення товарних операцій підтверджено первинними документами, які позивач представляв для перевірки органу податкової служби, а залежність бюджетного відшкодування ПДВ для споживача товарів, послуг від добросовісності платника податків в якійсь ланці ланцюга проходження товарно-матеріальних цінностей не встановлено жодною нормою законодавства. За таких обставин, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач 1 Сарненська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області (правонаступник Дубровицької МДПІ) проти позову заперечила, вважає його необгрунтованим та безпідставним. У запереченнях проти адміністративного позову фіскальний орган зазначив, що за результатами документальної невиїзної перевірки достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість СПП «Україна» за липень 2009 року складено довідку, в якій зазначено, що за результатами перевірки неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування у звязку з тим, що на момент перевірки відсутні відповіді на направлені запити до інших державних податкових інспекцій по основних постачальниках позивача. Станом на 15.03.2010 фіскальний орган направив запити про проведення перевірки підтвердження отриманих від платника податків відомостей стосовно відносин з контрагентом та дотримання податкового законодавства по 5-й ланці ланцюга проходження товарно-матеріальних цінностей та підтвердження перерахування ПДВ до бюджету в повному обсязі відповідно до Методичних рекомендацій, затверджених Наказом ДПА України від 18.08.2005 року № 350. Крім того, контролюючий орган зазначає, що згідно з суттю поняття податку на додану вартість та норм Закону України «Про податок на додану вартість», а саме п. 1.8 ст. 1, пп. 7.4.1 п.7.4, пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7, право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість виникає лише при фактичній сплаті податку на додану вартість. В доповненнях до заперечень, відповідач 1 вказав, що на даний час сума бюджетного відшкодування по декларації №8794 від 20.08.2008 за липень 2008 року відшкодована в рахунок податку на додану вартість. Таким чином, відсутні підстави для отримання суми бюджетного відшкодування позивачем. Тому, відповідач 1 просить суд в позові СПП «Україна» відмовити повністю.

Відповідач 2 Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області (правонаступник Головного управління Державного казначейства України у Рівненській області) подало заяву, в якій зазначило, що позовні вимоги не визнає, ніяких пояснень дати не може, оскільки встановлення достовірності заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування здійснюється органами державної податкової інспекції.

Прокурор, належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, не зявився, не подав суду заперечення проти адміністративного позову.

Сторони по справі подали заяви про розгляд справи без участі їх представників, тому суд, керуючись приписами статті 128 КАС України, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи, зміст та обсяг яких достатній для прийняття обґрунтованого рішення.

На підставі частини 6 статті 12 та статті 41 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Повно і всебічно встановивши обставини адміністративної справи відповідно до норм матеріального права на підставі досліджених судом у судовому засіданні доказів, з дотриманням норм процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що сільськогосподарське приватне підприємство «Україна» є платником податку на додану вартість. 20.08.2008 позивач подав податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2008 року за № 8794 з розрахунком суми бюджетного відшкодування та заявою про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 42557 грн. (т.1 а.с.47-52).

Дубровицька міжрайонна державна податкова провела документальну невиїзну (камеральну) перевірку достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2008 року СПП «Україна», за результатами якої складена довідка № 404/16-30712018 від 18.09.2008 та визначено необхідність у проведенні позапланової виїзної перевірки позивача (т.1 а.с.150-158).

В подальшому, фіскальний орган в період з 13.10.2008 по 17.10.2008 провів позапланову виїзну перевірку СПП «Україна» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника за липень 2008 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось в червні 2008 року. За результатами перевірки складена довідка від 21.10.2008 року № 469/23-30712018 (т.1 а.с.9-17).

У довідці «Про результати позапланової виїзної перевірки СПП «Україна» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку за липень 2008 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалась в червні 2008 року» зазначено, що проведеною перевіркою відображеного показника у рядку 9 декларації в сумі 6172,00 грн. на підставі таких документів: видаткових накладних, актів виконаних робіт (наданих послуг), вантажних митних декларацій, платіжних доручень, банківських виписок, податкових накладних, реєстру виданих податкових накладних, регістрів бухгалтерського обліку по рахунках 36, 70, 64, 30, 311 та оборотно-сальдовій відомості за липень 2008 року не встановлено заниження або завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядках 1-9 декларації; проведеною перевіркою відображені показники в рядку 17 декларації у сумі 56369,00 грн. на підставі таких документів: видаткових накладних, актів виконаних робіт (наданих послуг), платіжних доручень, банківських виписок, податкових накладних, реєстру отриманих податкових накладних, регістрів бухгалтерського обліку по рахунках 63, 70, 64, 30, 311 та оборотно-сальдовій відомості за липень 2008 року не встановлено заниження або завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядках 10-17 декларації; перевіркою довідки щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду порушень не встановлено.

Тобто, відповідач 1 вказав, що за результатами перевірки неможливо підтвердити заявлену суму бюджетного відшкодування за липень 2008 року на суму 42557 грн., що повязано з тим, що на момент підписання довідки перевірки відсутні відповіді на направлені запити до інших ДПІ про надання інформаційних довідок по основних постачальниках.

Позивач звертався з заявами від 17.12.2008 року, 21.12.2008 року до Дубровицької МДПІ про пояснення зволікання бюджетного відшкодування СПП «Україна» податку на додану вартість за липень 2008 року, на що були отримані відповіді органу податкової служби, що відповідно до п. 4.3 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджених наказом ДПА України від 18.08.2005 року № 350, направлені запити про проведення перевірки підтвердження отриманих від платників податків (іншої особи) відомостей стосовно відносин з контрагентом та дотримання податкового законодавства по 5-й ланці ланцюга проходження товарно-матеріальних цінностей (т.1 а.с.21, 22-23).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість дій і рішень субєкта владних повноважень та надавши правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Законом України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (чинним на момент спірних правовідносин) визначено порядок сплати податку на додану вартість до бюджету та порядок визначення сум податку, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України.

За визначенням пункту 1.8 статті 1 вказаного закону бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпунктом 7.7.1. пункту 7.1 статті 7 даного закону встановлено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону передбачено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Дії платника податків регламентовані підпунктом 7.7.4. пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», відповідно до якого платник податків має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Підпунктом 7.7.5. пункту 7.7. статті 7 вказаного закону встановлено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.п. 7.7.7 п.7.7 ст.7 даного закону, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Крім того, згідно з п.1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 року № 327, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 925/11205 (чинного на момент спірних правовідносин), за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Довідка - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Судом встановлено, що відповідачем 1 Дубровицькою МДПІ в результаті проведених камеральної та позапланової виїзної перевірок складені довідки від 18.09.2008 року за № 404/16-30712018 та від 21.10.2008 року за № 469/23-30712018, які є підтвердженням невстановлення фактів будь-яких порушень з боку СПП «Україна» норм податкового законодавства.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, податковим органом не приймалися рішення про зменшення позивачу заявленої суми бюджетного відшкодування або рішення про відмову у наданні бюджетного відшкодування в розумінні підпунктів «б», «в» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Судом встановлено, що здійснені витрати СПП «Україна» у спірному періоді підтверджені податковими накладними, на підставі яких формувався податковий кредит. Крім того, наявні у позивача документи бухгалтерського обліку, а саме, накладні на отримання товарно-матеріальних цінностей, акти здачі-приймання виконаних робіт, платіжні доручення про сплату коштів за продукції (товари, роботи, послуги), звіти використання товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності (т.1 а.с.69-142), свідчать про реальність операцій, здійснених СПП «Україна2 у спірному періоді. Даний факт підтверджується і представленими суду відповідачем 1 довідками перевірок основних постачальників позивача, в яких відображено відсутність розбіжностей в податковому обліку СПП «Україна» та його контрагентів (т.1 а.с.229-249, т.2 а.с.1-5).

Відсутність документального підтвердження сплати податку на додану вартість попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару, зокрема у 5-й ланці ланцюга, через неможливість проведення зустрічних перевірок, в тому числі з підстав їх відсутності за юридичними адресами, не впливає на право позивача (покупця) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість при придбанні товару.

Нормами Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право платника податку не поставлене в залежність від проведення або не проведення всіх зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника.

Тому, посилання податкового органу на те, що право позивача на відшкодування не підтверджено результатами зустрічних перевірок постачальників позивача є безпідставними, оскільки Закон України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не передбачає отримання результатів зустрічних перевірок контрагентів суб'єкта оподаткування у якості обов'язкової умови відшкодування податку на додану вартість.

За таких умов, позовні вимоги СПП «Україна» про визнання дій відповідача 1 протиправними щодо встановлення залежності підтвердження бюджетного відшкодування ОСОБА_1 приватному підприємству «Україна» податку на додану вартість, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2008 року в розмірі 42557 грн., від надходження відповідей на направлені запити до інших державних податкових інспекцій, від надходження відповідей від контрагентів по п'ятій ланці ланцюга проходження товарно-матеріальних цінностей і до виробника товарно-матеріальних цінностей підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання бездіяльності Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області щодо ненадання у п'ятиденний термін після закінчення перевірки органу державного казначейства висновку з зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, податку на додану вартість, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2008 року в розмірі 42557 грн. протиправною, то суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 п.п.7.7.5 та п.п.7.7.6 пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Дубровицькою МДПІ не встановлено жодного порушення вимог норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту та права на заявлення до відшкодування відємного значення з податку на додану вартість, тобто у відповідача 1 не було правових та фактичних підстав для позбавлення платника податку СПП «Україна» права на відшкодування податку на додану вартість. А тому, очевидно, що до 26 жовтня 2008 року включно, тобто у п'ятиденний термін після закінчення перевірки та складення довідки про результати позапланової перевірки від 21.10.2008 року, якою підтверджено відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача, відповідач 1 повинен був надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Однак, у встановлені законодавством строки Дубровицька МДПІ такий висновок для органу державного казначейства не надала, і така бездіяльність Дубровицької міжрайонної державної податкової інспекції щодо ненадання у п'ятиденний термін після закінчення перевірки органу державного казначейства висновку з зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, податку на додану вартість, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2008 року в розмірі 42557 грн. є протиправною.

В задоволенні позовної вимоги СПП «Україна» про визнання дій Дубровицької МДПІ щодо ненадання до органу державного казначейства на підставі заяв СПП «Україна» поданих у відповідності до ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 17.12.2009, від 21.12.2009 та від 19.01.2010 року висновку із зазначенням суми 42557 грн. невідшкодованого податку протиправними слід відмовити з огляду на наступне.

Порядок надання податковим органом висновку органу державного казначейства із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, визначено п.п.7.7.4-7.7.6 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», відповідно до яких такий висновок надається на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування у встановленій формі, що є додатком до податкової декларації, і яка була подана позивачем 20.08.2008 разом з податковою декларацією з податку на додану вартість за липень 2008 року, а не на підставі окремих заяв про ознайомлення з результатами перевірок з одночасною вимогою про здійснення бюджетного відшкодування. Тому, така позовна вимога ВПП «Україна» до задоволення не підлягає.

Відповідно до вищевикладених приписів Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Дубровицька МДПІ Рівненської області мала подати відповідний висновок до органу державного казначейства із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства повинен був перерахувати цю суму коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Обов'язок, передбачений Законом України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не був виконаний відповідачами, чим були порушені права позивача.

Судом встановлено, що відповідачем 1 не надсилалась до органу Державної казначейської служби узагальнена інформація про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначена у висновку, а відтак відповідач 2 не мав підстав для відшкодування такої суми.

Наведене свідчить про те, що відповідно до наданих повноважень органи Державної казначейської служби України не приймають самостійного рішення щодо перерахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість. При цьому, чинне законодавство не передбачає такого способу захисту права платника податку, як стягнення з бюджету суми бюджетного відшкодування, оскільки така сума повинна бути відображена лише у висновку.

Суд не може перебирати на себе повноваження контролюючого органу та визначати суму, яка підлягає відшкодуванню (стягненню), оскільки така сума повинна бути відображена виключно у висновку податкового органу.

Відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості. Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема в постанові від 17.11.2015 у справі № 2а-18442/11/2670, від 27.10.2015 у справі № 2а-592/12/1370.

Відповідно до частини 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, належним способом отримання платником податку бюджетного відшкодування є перерахування коштів на користь такого платника органом державного казначейства після отримання ним висновку від податкового органу.

Таким чином, позовна вимога про зобовязання Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області відшкодувати позивачу суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначену у податковій декларації за липень 2008 року в розмірі 42557 грн. - не підлягає задоволенню.

За правилами частини 2 статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Керуючись вказаною нормою закону, суд дійшов висновку, що способом повного захисту права платника ПДВ на відшкодування за рахунок бюджетних коштів суми надмірно сплаченого податку є зобов'язання контролюючого органу виконати встановлений правовими нормами обов'язок прийняти висновок щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, та направити такий висновок до органу державної казначейської служби.

Заперечення відповідачів проти позову судом відхиляються, оскільки не підтверджені відповідними доказами та не доведені у судовому засіданні. Згідно статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В своїх запереченнях представник відповідача 1 зсилається на Методичні рекомендації, затверджені Наказом ДПА України від 18.08.2005 № 350, відповідно до яких є обовязковими перевірки з питань правових відносин за ланцюгом постачання стосовно тих постачальників платника ПДВ, із операціями з якими платником ПДВ сформовано податковий кредит. Однак, таке обгрунтування своїх заперечень не заслуговує на увагу, оскільки порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, регламентований Законом України «Про податок на додану вартість», який платник податків зобовязаний дотримуватися. Виключно за умови порушення норм даного закону у платника податку зникає право заявлення відємного значення з податку на додану вартість до бюджетного відшкодування.

Посилання відповідача 1 на зарахування контролюючим органом вказаної спірної суми бюджетного відшкодування в рахунок поточних податкових зобовязань платника податку СПП «Україна» по деклараціях 2010-2011 років, а відтак і відсутність предмету спору, судом оцінюється критично, оскільки подальше зарахування зобовязань не позбавляє фіскальний орган обовязку скласти та подати висновок із зазначенням всіх обставин та податкової історії платника податків.

Відповідно до частини 3 статті 94 КАС України, якою встановлено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, тому суд присуджує всі здійснені позивачем судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень в сумі 1,70 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Сарненської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області щодо встановлення залежності підтвердження бюджетного відшкодування ОСОБА_1 приватному підприємству «Україна» податку на додану вартість, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2008 року в розмірі 42557 грн. від надходження відповідей на направлені запити до інших державних податкових інспекцій, від надходження відповідей від контрагентів по п'ятій ланці ланцюга проходження товарно-матеріальних цінностей і до виробника товарно-матеріальних цінностей - протиправними.

Визнати бездіяльність Сарненської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області щодо ненадання у п'ятиденний термін після закінчення перевірки органу державного казначейства висновку з зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, податку на додану вартість, визначеного у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2008 року в розмірі 42557 грн. - протиправною.

Зобов'язати Сарненську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Рівненській області прийняти висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за липень 2008 року та надати цей висновок до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 приватному підприємству «Україна» відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 приватного підприємства «Україна» за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Сарненської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1,70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.