Справа № 826/3744/16
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3744/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправною бездіяльності

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Генеральної прокуратури України про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не розгляді по суті та не вирішенні по суті вимоги «№ 17» заяви від 27 січня 2016 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову з мотивів її необґрунтованості, оскільки суд першої інстанції встановлював обставини справи не у відповідності до предмету доказування у справі, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.01.2016 позивач звернувся до Генеральної прокуратури України з заявою (донос), якою повідомив відповідача про недоліки в діяльності Генеральної прокуратури України. В п.17 даного звернення ОСОБА_2 вимагав розгляд заяви скоротити до 10 днів зазначаючи, що він старий, хворий, дурний та бідний, їсть манну кашу і жінки вже на звертають на нього увагу та жити йому залишилось може зо три дні.

Зазначена заява зареєстрована у Генеральній прокуратурі України 29.01.2016 за №17725-16.

За результатами розгляду вказаної заяви позивача Генеральна прокуратура України 17.02.2016 року листом №05/3-14050-10 надала відповідь стосовно того, що представник Генеральної прокуратури України у справі діяв на підставі довіреності керівника. Будь-яких зауважень, засобів процесуального примусу, передбачених ст. 269 КАС України до представника судом не застосовувались. При цьому, повідомлено позивачу, що підстав для ініціювання питання про притягнення до відповідальності представника Генеральної прокуратури України не встановлено; роз'яснено можливість ознайомлення з матеріалами перевірки та повідомлено місце для такого ознайомлення.

Позивач, вважаючи, що його вимога «№ 17» проігнорована відповідачем, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про надання Генеральною прокуратурою України відповіді на звернення ОСОБА_2 від 27.01.2016 відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини пов'язані з розглядом заяв громадян регулюються Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №393).

Статтею 1 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом ст. 15 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, зокрема, зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Частиною 1 ст. 20 Закону № 393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону на обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Таким чином, скорочення розгляду звернення є правом уповноваженого органу чи особи, який дає відповідь на вказане звернення. Вказана норма не передбачає обов'язку скороченого розгляду звернення в разі наявності про це письмової вимоги громадянина.

При цьому, Законом також не передбачено, обов'язку надання пояснень на письмову вимогу громадянина про скорочений термін розгляду.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, Законом № 393/96-ВР передбачено 15-денний строк розгляду та вирішення звернень, які не потребують додаткового вивчення, та місячний строк розгляду і вирішення звернень, які такого вивчення потребують. При цьому, Законом № 393/96-ВР не передбачено право заявника самостійно, на власний розсуд, встановлювати будь-які строки вирішення звернення.

Посилання позивача на ч.3 ст. 15 Закону «Про звернення громадян» в даному випадку є необґрунтованими, оскільки норма вказаної статті не передбачає обов'язкового надання роз'яснення позивачу на його вимогу про скорочений термін розгляду заяви.

Так, відповідно до ч.3 ст. 15 вказаного Закону відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Як було зазначено вище, за результатами розгляду заяви позивача, Генеральна прокуратура України 17.02.2016 року листом №05/3-14050-10 надала відповідь стосовно поставлених в ній питань.

При цьому, з метою перевірки викладених позивачем у заяві (доносі) фактів відповідач витребував з Окружного адміністративного суду м. Києва диск звукозапису судового засідання по справі №826/20859/15, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою Генеральної прокуратури України на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2016 №05/311693-15 про надання копії інформації з носія, на який здійснювався технічний запис судового засідання по справі №826/20859/15.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що звернення позивача правомірно розглянуто у межах місячного строку, встановленого Законом, а не в скорочені строки, вимогу про що заявляв позивач в своїй скарзі.

Наведені обставини апелянтом не спростовані.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 12 січня 2017 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.