Справа № 826/6363/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 грудня 2016 року № 826/6363/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кір-Автотранс» до Державної інспекції України з питань безпеки на наземному транспорті про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Кір-Автотранс» (далі - позивач) до Державної інспекції України з питань безпеки на наземному транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо надання недостовірної інформації на засідання Конкурсного комітету про анулювання ліцензійних карток позивача, яка викладена у листі від 27.11.2015 №1988/07/28-15.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем при наданні до Київської ОДА вказаної у листі від 27.11.2015 №1988/07/28-15 інформації грубо порушено права позивача взяти участь у перерахунку кількості балів на об'єктах конкурсу №№30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 121, 125.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, у письмових запереченнях проти позову зазначив, що листом від 27.11.2015 №1988/07/28-15 надано відповідь на запит Управління інфраструктури Київської ОДА від 24.11.2015 №01-09-05/3955, яким запитувалася інформація станом на 14.05.2014.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації листом від 24.11.2015 №01-09-05/3955 звернулося до Управління Укртрансінспекції у Київській області про надання інформації щодо діючих ліцензійних карток на транспортний засіб Богдан А-081 д/н АІ2842ЕЕ станом на 14.05.2014, на який Управлінням Укртрансінспекції у Київській області надано відповідь від 27.11.2015 №1988/07/28-15, з якої вбачається, що згідно інформації на транспортний засіб Богдан А-091 д/н АІ2842ЕЕ станом на 14.05.2014 ліцензійна картка серії АА №793395, видана 06.07.20113 на ТОВ «Кір-Автотранс» анульована 09.02.2013; ліцензійна картка серії АА №819970, видана 30.08.2013 на ТОВ «АТП Стріла» анульована 30.01.2014; ліцензійна картка серії АА №841395, видана 30.01.2014 на ТОВ «Кір-Автотранс», анульована 30.03.2015.

Не погоджуючись з листом від 27.11.2015 №1988/07/28-15, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо надання недостовірної інформації.

Надаючи оцінку позовним вимогам з урахуванням принципу верховенства права, завдань адміністративного судочинства та способів захисту прав позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Із наведених правових норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушено його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Закріплення частиною другою ст.2 КАС України положення про можливість оскарження до адміністративних судів будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, не означає спростування висновку про юридичне значення рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень як предмета судового оскарження, так само як не означає і нівелювання способу захисту порушеного права, свобод чи законних інтересів.

Суд зазначає також, що принцип верховенства права, встановлений у ч.1 ст.8 Конституції України, слід розуміти у взаємозв'язку з положеннями ст.3 Конституції України. Саме так цей принцип викладено у ч.1 ст.8 КАС України, згідно з якою суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.

Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах ( абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003р. №3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту у національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Саме по собі оскарження дії відповідача у даному випадку не є ефективним захистом прав позивача, оскільки правовідносини, що фактично пов'язані з визнанням інформації недостовірною, перейшли у іншу правову якість, а відтак, не призведуть до відновлення порушеного права.

Отже, оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного права позивача, то у разі незгоди з діями контролюючого органу, вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо надання недостовірної інформації не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту виключно шляхом пред'явлення позову про визнання інформації недостовірною в порядку ЦПК України.

Таким чином, позов про визнання протиправним дій відповідача щодо надання недостовірної інформації не відповідає меті заявленого позову і не може захистити права позивача, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Дослідивши матеріали та проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що оскаржені дії відповідача щодо надання недостовірної інформації, станом на день судового розгляду не мають для позивача юридичного значення та не призвели до фактичного порушення прав та інтересів позивача.

Крім того, судом не беруться до уваги твердження позивача стосовно того, що внаслідок надання Управлінням Укртрансінспекції у Київській області оскаржуваного листа від 27.11.2015 №1988/07/28-15 грубо порушено права позивача на участь у перерахунку кількості балів на об'єктах конкурсу №№ 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 121, 125, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження вказаної позиції, а оскаржувана відповідь від 27.11.2015 №1988/07/28-15 надана Управлінням Укртрансінспекції у Київській області на лист від 24.11.2015 №01-09-05/3955 Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації в межах компетенції, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

За таких обставин позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кір-Автотранс» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко