Справа № 824/23/16-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/23/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дембіцького П.Д., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Чернівецької області про скасування наказу та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (позивач) з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати наказ прокурора Чернівецької області (відповідач) №1191 від 14.12.2015 року про звільнення ОСОБА_1 протиправним, скасувати його та зобов'язати відповідача поновити позивача на роботі в Сторожинецькій місцевій прокуратурі Чернівецької області. Стягнути із прокуратури Чернівецької області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 14.12.2015 року наказом прокурора Чернівецької області №1191-к його звільнено з посади прокурора прокуратури Сторожинецького району на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України - у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Позивач вважає таке звільнення протиправним.

Так, на думку позивача, звільняючи його у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури, не запропонувавши йому іншу роботу, не надавши оцінки переважного права залишення на роботі, відповідач допустив порушення вимог діючого законодавства та Конституції України, що є підставою для скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі.

Відповідач не погоджуючись із позовними вимогами надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що згідно штатного розпису прокуратури області станом на 01.01.2015 року у прокуратурах Сторожинецького, Новоселицького, Глибоцького та Герцаївського районів загальний штат складав 46 посад, з яких 27 - посади старших прокурорів та прокурорів прокуратур.

Наказом Генерального прокурора України №96-ш від 23.09.2015 року виключено штатні розписи прокуратур Сторожинецького, Новоселицького, Глибоцького та Герцаївського районів та включено штатний розпис місцевої Сторожинецької прокуратури у кількості 33 працівників, з яких прокурорів - 20.

З урахуванням положень Закону та Наказу Генерального прокурора України №96-ш від 23.09.2015 року ОСОБА_1 28.09.2015 року попереджено про звільнення з посади прокурора прокуратури Сторожинецького району та органів прокуратури Чернівецької області у разі не проходження, або неуспішного проходження тестування для заміщення посади у відповідній місцевій прокуратурі з 14.12.2015 року.

Відповідно до рейтингового списку, наданого Львівською комісією, ОСОБА_1 посів 25 місце із загальною сумою балів - 91,7. Тому враховуючи штатну чисельність прокурорів Сторожинецької місцевої прокуратури у кількості 20 посад, не може вважатися таким, що успішно пройшов тестування та міг бути призначений на посаду прокурора у Сторожинецьку місцеву прокуратуру.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що при винесенні наказу №1191-к від 14.12.2015 року про звільнення ОСОБА_1, він діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд розглянути справу у порядку письмового провадження.

Представник відповідача 08.12.2016 року в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, надав письмові пояснення та просив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно вимог частини 4 статті 128 КАС України вбачається, що у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 6 статті 128 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. ст. 122, 128 КАС України, суд вважає, що подання особами, які беруть участь у справі клопотання про розгляду справи без їхньої участі не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені сторонами документи, письмові докази та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що починаючи з 23.08.2013 року позивач перебував на публічній службі в органах прокуратури.

Наказом прокурора Чернівецької області №1191-к від 14.12.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора прокуратури Сторожинецького району та з органів прокуратури Чернівецької області з 14.12.2015 року у зв'язку із реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). (а.с. 7).

Згідно типового штатного розпису прокуратури Чернівецької області станом на 01.01.2015 року кількість штатних посад прокуратури Сторожинецького району складала 15 одиниць. (а.с. 47).

Наказом Генеральної прокуратури України №96-ш від 23.09.2015 року, у зв'язку з утворенням з 15.12.2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур, виключено штатні розписи, в тому числі, прокуратури Сторожинецього району. Також наказом встановлено у штатному розписі Сторожинецької місцевої прокуратури 33 одиниці, у тому числі: прокурор - 1, перший заступник прокурора - 1, заступник прокурора - 2, прокурор - 20, спеціаліст І категорії - 4, головний спеціаліст з питань захисту державних таємниць - 1, прибиральник службових приміщень - 2, водій - 2. (а.с. 49).

29.09.2015 року позивача попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури у разі непроходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14.12.2015 року (а.с. 50).

Відповідно до Рейтингового списку кандидатів на зайняття посад Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області позивач зайняв двадцять п'яте рейтингове місце із підсумковим балом - 91,7. (а.с. 36-37).

Згідно з Інформацією щодо наявних вакантних посад в місцевих прокуратурах Чернівецької області, наданої в.о. начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Чернівецької області, в Чернівецькій, Сторожинецькій, Кіцманській та Кельменецькій місцевих прокуратурах Чернівецької області станом на 29.01.2016 року повністю укомплектований штат керівників, прокурорів та державних службовців відповідних прокуратур (а.с. 52).

Вважаючи наказ Чернівецької обласної прокуратури №1191 від 14.12.2015 року про звільнення протиправним, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

15 липня 2014 року набув чинності Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII), який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що систему прокуратури України становлять: Генеральна прокуратура України; регіональні прокуратури; місцеві прокуратури; військові прокуратури; спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Відповідно до статті 12 Закону № 1697-VII у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Статтею 15 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурором органу прокуратури є, зокрема, керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої). Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена статтею 16 Закону № 1697-VII, є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В силу положень частини четвертої статті 16 Закону № 1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Це означає, що призначення особи на посаду прокурора і звільнення прокурора із займаної посади може відбуватися виключно з підстав та у порядку, передбаченому Законом України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру", який є спеціальним для цього виду правовідносин з приводу проходження публічної служби.

Так, відповідно до статті 28 Закону № 1697-VII добір кандидатів на посаду прокурора здійснюється на конкурсних засадах із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим частинами першою та п'ятою статті 27 цього Закону, за результатами кваліфікаційного іспиту, проведеного відповідно до вимог цього Закону.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Особами, які в установленому цим Законом порядку приймають рішення про звільнення прокурора з посади, є, зокрема, керівник регіональної прокуратури - щодо прокурорів відповідної регіональної прокуратури та прокурорів місцевих прокуратур, які розташовані у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратур (п. 2 ч. 2 ст. 51 Закону № 1697-VII).

Статтею 60 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурор звільняється з посади особою, уповноваженою цим Законом приймати рішення про звільнення прокурора, за поданням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, якщо: прокурор не подав заяву про переведення до іншого органу прокуратури протягом п'ятнадцяти днів; в органах прокуратури відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення; прокурор неуспішно пройшов конкурс на переведення до органу прокуратури вищого рівня.

У той же час, суд зазначає, що органи прокуратури складаються не тільки з прокурорів, а й з державних службовців, які працюють в апаратах органів прокуратури (начальники управлінь, відділів тощо), на яких не поширюються положення статті 16 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру".

Так, згідно з частиною другою статті 9 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється з підстав, передбачених статтею 30 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу".

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 42 Кодексу законів про працю України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що внаслідок змін, які сталися у законодавчому регулюванні правових засад організації і діяльності прокуратури України, у структурі органів прокуратури Чернівецької області відбулися зміни: припинилося функціонування міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, замість яких утворено місцеві прокуратури. Це також призвело до скорочення штатної чисельності прокурорів та працівників апарату органів прокуратури. Призначення на посади прокурорів та адміністративні посади у місцевих прокуратурах відбувається виключно на конкурсних засадах.

Позивача було своєчасно попереджено про заплановане звільнення і він взяв участь у конкурсі на заміщення посади прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області, але за результатом конкурсу не був рекомендований конкурсною комісією на зазначену посаду. Заяв на заміщення інших посад у Кельменецьку, Кіцманську, Чернівецьку місцеві прокуратури Чернівецької області, не подавав. Таким чином, його повноваження як прокурора прокуратури правомірно припинені відповідачем на підставі положень 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII.

У той же час, проходження публічної служби в органах прокуратури України пов'язується не тільки з перебуванням на посадах прокурорів, але й з державною службою в апараті органів прокуратури. На ці правовідносини поширюються гарантії, передбачені статтею 42 Кодексу законів про працю України.

З приводу тверджень позивача щодо протиправності дій відповідача у не можливості переведення на будь яку іншу посаду прокуратури Чернівецької області, суд зазначає наступне. У ході розгляду справи встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 відповідач не вчинив будь яких протиправних дій щодо не вирішення питання про можливість залишення його на роботі в апараті прокуратури Чернівецької області з дотриманням положень статті 42 Кодексу законів про працю України.

Матеріалами справи підтверджується, що Наказом прокурора Чернівецької області № 601-К від 21 серпня 2013 року ОСОБА_1 призначено стажистом на посаду прокурора прокуратури Сторожинецького району на умовах строкового трудового договору з 23 серпня 2013 року по 23 серпня 2014 року.

Наказом прокурора Чернівецької області № 114-К від 06 березня 2014 року ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора прокуратури Сторожинецького району з 06 березня 2014 року.

31 березня 2014 року ОСОБА_1 прийняв присягу працівника органів прокуратури.

Наказом Генерального прокурора України № 380-к від 26 березня 2014 року ОСОБА_1 - прокурору прокуратури Сторожинецького району Чернівецької області присвоєно класний чин - юрист 1 класу.

Як зазначив відповідач, у позивача на день звільнення з посади, стаж роботи в органах прокуратури складав менше трьох років, а тому у відповідача не було підстав та можливості призначити позивача в штат прокуратури Чернівецької області, у зв'язку з відсутністю вакантних посад.

Крім того, представник відповідача зазначив, що наказом Генерального прокурора України "2-гн від 15.09.2014 р. (п.3.4.)" передбачено, що апарати прокуратури областей повинні комплектуватися працівниками, які мають стаж роботи в органах прокуратури не менше трьох років. Оскільки стаж роботи ОСОБА_2 в органах прокуратури становив менше трьох років, тому на день попередження, звільнення йому не могла пропонуватись посада в апараті прокуратури Чернівецької області.

Таким чином, суд констатує, що визначений законом порядок вивільнення працівників у разі ліквідації організації при звільненні ОСОБА_1 відповідачем не був порушений. Обираючи спосіб захисту порушеного права, позивач просив суд поновити його на роботі в Сторожинецькій місцевій прокуратурі.

Суд зазначає, що застосування обраного позивачем захисту порушеного права є неможливим, оскільки функціонування Сторожинецької районної прокуратури Чернівецької області припинено з 15 грудня 2015 року, посади прокурора прокуратури Сторожинецького району, з якої позивача було звільнено не існує.

Із змісту Наказу Генерального прокурора України №96-ш від 23.09.2015 року, видно, що у зв'язку з утворенням з 15.12.2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур, виключено штатні розписи, в тому числі, прокуратури Сторожинецього району. Вказаним наказом встановлено у штатному розписі Сторожинецької місцевої прокуратури 33 одиниці, у тому числі: прокурор - 1, перший заступник прокурора - 1, заступник прокурора - 2, прокурор - 20. (а.с. 49 т.1).

Згідно хронології заповнення посад у Сторожинецькій місцевій прокуратурі з урахуванням рейтингового списку видно, що наказом Генерального прокурора України № 704-к від 03.12.2015 року призначено керівника ОСОБА_3 Наказом прокурора Чернівецької області № 1171-к від 10.12.2015 року призначено першого заступника керівника ОСОБА_4 Наказом прокурора Чернівецької області № 1214-к від 14.12.2015 року призначено заступника керівника ОСОБА_5 Наказом прокурора Чернівецької області № 1221-к від 14.12.2015 року призначено заступника керівника ОСОБА_6 (а.с. 1-2 т.2)

Із змісту Наказів прокурора Чернівецької області від 14.12.2015 року видно, що на посаду прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури призначено працівників із підсумковою кількістю балів, зокрема із 147.7 балів по 107.33 бала. (а.с. 1-2 т.2).

Відповідно до Рейтингового списку кандидатів на зайняття посад Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області видно, що позивач зайняв двадцять п'яте рейтингове місце із підсумковим балом - 91,7. (а.с. 36-37 т.1).

Вказані обставини вказують на те, що позивач не набрав достатньої кількості балів, які б дали йому можливість претендувати на зайняття посади прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області.

Сторонами не заперечувалось, що позивачем не оскаржувалося рішення-протокол засідання робочої групи Львівського регіонального центру від 08 грудня 2015 року про затвердження рейтингового списку Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області щодо Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури. (а.с. 35-37 т.1).

Окрім того, відповідно до пп. в п.33 ч.1 Закону України Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру" щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень № 578-VIII від 02.07.2015 року прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування.

Згідно з п.5-1 Розділу XIII Перехідні положення Закону України Про прокуратуру до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ Прикінцеві положення цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

Умови і процедуру проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур визначаються Порядком проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015р.№ 98.

Зазначений Наказ оскаржувався позивачем у судовому порядку. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2016 року № 826/1074/16 Наказ Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 року № 98 було визнано правомірним.

Згідно з ч. 2 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.1.2 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 року № 98, на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

Згідно з п.5.2 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 року № 98, працівник, який на день набрання чинності Законом України Про прокуратуру працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

Відповідно до п.9.1 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 року № 98, рейтинг кандидата визначається за результатами тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) та тесту на загальні здібності.

Згідно з п.9.5 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 року № 98, керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач брав участь у конкурсі на зайняття посад Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області. Відповідно до Рейтингового списку кандидатів позивач зайняв двадцять п'яте рейтингове місце із підсумковим балом - 91,7, в той час як Наказом Генеральної прокуратури України №96-ш від 23.09.2015 року, встановлено у штатному розписі Сторожинецької місцевої прокуратури 33 одиниці, у тому числі: прокурор - 1, перший заступник прокурора - 1, заступник прокурора - 2, прокурор - 20.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що Наказ прокурора Чернівецької області №1191-к від 14.12.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Сторожинецького району та з органів прокуратури Чернівецької області прийнятий відповідачем в порядку, у межах та спосіб, встановлений законом, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Інших позовних вимог, які б досягали захисту порушеного права, позивач, попри обговорення цього питання у судовому засіданні, суду не заявила.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 70, 86, 94, 122, 128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови. Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький