Справа № 824/804/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/804/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю:

секретаря судового засідання Козак В.Ю.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Теутуляк С.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №127020-13 від 30.06.2016 р., прийняте Чернівецькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі - відповідач) стосовно неї, про визначення суми їй податкового зобов'язання по сплаті транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн. за 2016 р.

В обґрунтування позову позивач вказував, що автомобіль марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2015 року випуску не є об'єктом оподаткування в розумінні Податкового кодексу України, оскільки його ринкова вартість на момент винесення оскаржуваного рішення становить менше 750 розмірів мінімальних заробітних плат, встановлених законом на 01 січня податкового (звітного) року.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю. Вказував, що транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, власником якого є ОСОБА_3, підпадає під об'єкт оподаткування з якого належить сплачувати транспортний податок, а тому приймаючи оскаржуване рішення податковий орган діяв у межах та спосіб передбачений законом.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити та надав пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

16.11.2015 р. ОСОБА_3 автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG вартістю 1379610,00 грн., що підтверджується довідкою - рахунком серії ВІА №638221 від 16.11.2015 р. (а.с. 30).

На підставі заяви позивача, 18.11.2016 р. проведено реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, із двигуном об'ємом 2967 см. куб., за результатами якої ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області видало свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 13, 27).

05.04.2016 р. Чернівецька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області направила на адресу Регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області лист, в якому просила надати інформацію для обчислення транспортного податку, про власників легкових автомобілів (юридичні та фізичні особи), з року випуску яких минуло не більше п'яти років (рік випуску легкового авто починаючи з 01.01.2011 р.) (а.с. 40).

За результатами розгляду листа податкового органу, 11.04.2016 р. територіальним сервісним центром №7341 Регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області, надано інформацію про власників легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років, в тому числі стосовно ОСОБА_3, яка є власником транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, 2015 року випуску з номерним знаком НОМЕР_3 (а.с. 41 - 42).

На підставі отриманої інформації, 30.06.2016 р. відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №127020-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з таких міркувань.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України).

Так, 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. №71-VIII, яким було введено новий податок - транспортний податок.

01.01.2016 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 р. № 909 - VIII, яким внесено зміни щодо вимог до об'єкта оподаткування в частині визначення середньоринкової вартості автотранспортного засобу.

Статтею 267 ПК України передбачено визначення платників, об'єкту оподаткування та порядок сплати транспортного податку.

Відповідно до п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно п.п. 1.1 п. 1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 (далі - Постанова №66) середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 р. № 403, де за ціну нового транспортного засобу береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від строку експлуатації визначається як середнє значення співвідношення ціни автомобілів, що були у використанні, до ціни аналогічних нових автомобілів.

В силу п.п. 267.6.3 п.267.6 ст.267 ПК України органи внутрішніх справ зобов'язані до 01 квітня 2016 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

Відповідно до Порядку визначення середньоринковаї вартості автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 р. № 403 визначення середьоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів здійснюється за формулою: Сср=Цн х (Г/100) х (1±(Гк/100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортного засобу залежно від строку експлуатації; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу.

При розрахунку "Сср" VOLKSWAGEN TOUAREG, 2015 року випуску беруться наступні відомості.

Згідно інформації з офіційного сайту Мінекономрозвитку показник "Цн" становить 1681371,69 грн.

У відповідності до Постанови №66 показник "Г" = 45.

У зв'язку з відсутністю в державних органах відомостей про фактичний пробіг транспортних засобів та в зв'язку з тим, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено порядку збирання чи отримання від власників транспортних засобів такої інформації, тому при розрахунку "Сср" береться нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів затверджений Постановою №66, який становить 27 тис. кілометрів.

Відповідно до примітки в додатку 2 до Порядку показник "Гк" визначається у тому випадку, якщо фактичний середньорічний пробіг відрізняється від нормативного на більше ніж на 2 тис. кілометрів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що середньоринкова ціна транспортного засобу позивача становить 1042450,45 грн. (1035000 = 1681371,69 Х (62/100) Х (1±(0/100), тобто понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року (1033500,00 грн.).

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України №3252-08/20315-03 від 06.07.2016 р. листом направило Державній фіскальній службі України інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01 січня 2016 року, підготовлену згідно з Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 р. № 66.

У вказаному переліку зазначено автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, 2015 року випуску, об'єм циліндрів двигуна - 3,0 куб. см., 1-2 років з дня випуску, як такий, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Судом також встановлено, що згідно інформації територіального сервісного центру №7341 Регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області, надано інформацію, в якій повідомлено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG, 2015 року випуску з номерним знаком НОМЕР_3 (а.с. 41 - 42).

Таким чином, суд приходить до висновку, що транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, власником якого є позивач підпадає під об'єкт оподаткування, з якого належить сплачувати транспортний податок.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача стосовно того, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №5 про оцінку транспортного засобу від 30.11.2016 р. ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 станом на дату оцінка складає 922503,40 грн., оскільки експертом при визначенні ринкової ціни транспортного засобу не було використано Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 р. №66 та не враховано вимоги Порядку №403.

При цьому, ст. 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За змістом пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, в склад якого, відповідно до пп. 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 ПК України входить транспортний податок.

Пунктом 10.2 ст. 10 ПК України визначено, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Вимогами пп. 12.4.1 п. 12.4 ст. 12 ПК України встановлено, що до повноважень міських рад щодо податків та зборів належить: встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених ПК України.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Згідно з пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами ПК України, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм ПК України із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Як вже зазначалось раніше, 24.12.2015 р. прийнято Закон України "Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", що набрав чинності 01.01.2016 р. (далі - Закон №909-VІІІ).

В свою чергу, п. 4 розділу II "Прикінцеві положення" Закону №909-VІІІ визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Також, відповідно до п. 7 розділу II "Прикінцеві положення" Закону №909-VІІІ рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених ст. 10 ПК України.

Судом встановлено, що рішенням Чернівецької міської ради від 28.01.2016 р. № 80 "Про внесення змін до рішення міської ради VI скликання від 25.06.2015 р. № 1635 "Про справляння в місті Чернівцях місцевих податків і зборів, акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та відміну раніше прийнятих рішень" затверджено в новій редакції Положення про транспортний податок відповідно до ПК України, Закону №909-VIII.

Пунктом 2 рішення Чернівецької міської ради від 28.01.2016 р. №80 передбачено, що воно набирає чинності з 01.02.2016 р.

При цьому згідно наявних у справі Положень про транспортний податок, затверджених рішеннями Чернівецької міської ради від 25.06.2015 р. №1635 та від 28.01.2016 р. №80, вбачається, що у 2016 р. не встановлювався новий податок (транспортний податок діяв і в 2015 р.) та не змінювалась його ставка (25000,00 грн.), а лише змінювались вимоги до об'єкта оподаткування транспортним податком.

Отже, Чернівецька міська рада самостійно транспортний податок не встановлювала, а фактично запровадила механізм справляння та порядок сплати транспортного податку в м. Чернівцях, встановленого ПК України.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що саме 2016 р. і є базовим (звітним) періодом для оподаткування транспортним податком з об'єкту, який належить на праві власності позивачу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем правомірно, тобто у відповідності до наведених вище правових положень, прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №127020-13 від 30.06.2016 р., а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність оскаржуваного рішення, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69 - 71, 86, 94, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена 03 січня 2017 р.