Справа № 750/8150/15-а
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/8150/15-а
Провадження № 6-а/750/4/17
У Х В А Л А

04 січня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

за участю секретаря Юрченко І.В.

за участі стягувача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанови суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 повторно звернувся із поданням про зміну способу і порядку виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.11.2015 року, якою визнано протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо здійснення виплат ОСОБА_2, щомісячної грошової компенсації вартості продуктів харчування згідно п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з квітня 2012 року по березень 2015 року, та щорічної разової допомоги до 5 травня, передбаченої ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2013-2014 роки та зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради провести нарахування та виплатити ОСОБА_2, щомісячну грошову компенсацію вартості продуктів харчування згідно п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з квітня 2012 року по березень 2015 року, та щорічної разової допомоги до 5 травня, передбаченої ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2013-2014 роки. шляхом стягнення з відповідача 3915,00 грн.

В судове засідання представник боржника та державний виконавець не зявилися, про час і місце розгляду заяви повідомлені у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності учасників.

Стягувач в судовому засіданні при розгляді подання покладався на розсуд суду.

Відповідно до ст..14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.11.2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо здійснення виплат ОСОБА_2, щомісячної грошової компенсації вартості продуктів харчування згідно п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з квітня 2012 року по березень 2015 року, та щорічної разової допомоги до 5 травня, передбаченої ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2013-2014 роки та зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради провести нарахування та виплатити ОСОБА_2, щомісячну грошову компенсацію вартості продуктів харчування згідно п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з квітня 2012 року по березень 2015 року, та щорічної разової допомоги до 5 травня, передбаченої ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2013-2014 роки.

Виходячи із змісту подання державний виконавець просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Крім того, ч. 1 ст. 263 КАС України встановлено, що сторона виконавчого провадження а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів подання вбачається, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання судового рішення.

Також суд бере до уваги те, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Основні заходи примусового виконання рішень наведені у статті 10 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, до таких відносяться: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; інші заходи, передбачені рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судових рішень, суд вправі змінити встановлені ним або законом способи і порядок на інші, передбачені законодавством. Проте, суд не може встановити новий спосіб захисту порушеного права, його дії щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання повинні бути спрямовані лише на забезпечення виконання резолютивної частини рішення, відповідати його меті, не спотворювати його змісту.

Таким чином, зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання боржника здійснити перерахунок із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа №21-394а14), яка згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму. Також суд зауважує, що заяву старшого державного виконавця про зміну способу та порядку виконання рішення суду, щл надійшло 14.11.2016 року було вирішено ухвалою суду від 07.12.2016 року, ніяких нових обставин в своїй заяві державний виконавець не вказав, якщо заявник був незгодний із ухвалою суду, він мав право оскаржити ухвалу суду від 07.12.2016 року, а не звертатись із аналогічною заявою, оскільки безпідставне подання повторних заяв призводить до затягування виконання судового рішення, а відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) (далі - Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розглянувши подане подання, суд приходить до висновку про відсутність виняткових підстав для зміни та встановлення способу виконання рішення суду та необгрунтованість повторної заяви державного виконавця.

На підставі наведеного, керуючись ст. 263 КАС України, суд,

У х в а л и в :

В задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя