Справа № 489/3687/16-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2016-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/3687/16-а
Номер провадження 2-а/489/227/16
Постанова

Іменем України

25 листопада 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі-відповідач 1), інспектора патрульної поліції другої роти другого батальйону старшого сержанту поліції Толстяка Андрія Андрійовича (далі-відповідач 2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та визнання дій неправомірними,

встановив

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що ним правила ПДР порушені не були, у зв'язку з чим зміст постанови є необґрунтованим.

Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 16.07.2016 ПС2 №597611 та визнати неправомірними дії інспектора 2 роти 2 батальйону УПП в м. Миколаєві старшого сержанта поліції Толстяка А. А. щодо зупинки та огляду автомобілю позивача, затримання та погрози застосування зброї та щодо порушення ст. 278, 279 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки т/з 16.07.2016 на 115 км автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ.

28.09.2016 до суду від представника відповідача надійшло заперечення.

Ухвалою суду від 28.09.2016, занесеною до журналу судового засідання, відповідача управління патрульної поліції у місті Миколаєві замінено на Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позов.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

16.07.2016 Інспектором роти 2 батальйону 2 УПП у м. Миколаєві старшим сержантом поліції Толстяком А. А. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №597611, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Встановлено, що позивач здійснив обгін на мосту, чим порушив п. п. 14.6.г ПДР України.

Відповідно до п. 14.6 «г» ПДР України обгін заборонено: у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Відповідно до ПДР України, міст - це споруда, призначена для руху через річку, яр та інші перешкоди, межами якої є початок і кінець пролітних споруд; обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, який регулює порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252, 251 КУпАП).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з запису нагрудного відеореєстратора патрульного, сам факт правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на записі не зафіксовано. Відеозапис починається з моменту зупинення транспортного засобу водія та представлення патрульного.

Рапорти, складені співробітниками поліції не є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, оскільки в іншому значенні порушувався би механізм захисту прав людини. Рапорт за своєю правовою природою це суб'єктивна доповідь працівника правоохоронного органу певних обставин або події своєму керівництву.

З пояснень позивача на відео запису не вбачається визнання ним фактичних обставин правопорушення. Інших належних і допустимих доказів складу правопорушення суду не надано.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Отже, відповідачем при винесенні постанови порушено принципи всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких суду неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших доказів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи, обставини складу правопорушення (показання свідків, відеофіксація тощо).

Відповідачем не викладено жодних заперечень та не надано жодних належних доказів правомірності дій посадової особи та на спростування доводів, викладених в поясненнях позивача, що підтверджуються матеріалами справи та наведеними законодавчими нормами.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 16.07.2016 року є обґрунтованими, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Що стосується посилання позивача на те, що відповідач 2 незаконно розглянув справу за місцем зупинки транспортного засобу, то суд зазначає таке.

Відповідно до абз. 3 п. 2.3 Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Позивач не заявляв клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю надання додаткових доказів, ознайомлення з матеріалами справи або надання правової допомоги, тому не можна говорити про порушення його прав у результаті розгляду справи на місці зупинки.

За таких обставин, вимоги позивача про визнання дій відповідача 2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу неправомірними задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач просив суд визнати неправомірними дії патрульного щодо незаконного затримання судді, огляду автомобіля, погрози застосування зброї.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів" суддя, затриманий за підозрою у вчиненні діяння, за яке встановлена кримінальна чи адміністративна відповідальність, повинен бути негайно звільнений після з'ясування його особи. Суддя не може бути підданий приводу чи примусово доставлений до будь-якого органу чи установи, крім суду.

Отже, недоторканність та імунітет судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення виключає можливість застосування до суддів таких заходів забезпечення провадження, як зокрема, адміністративне затримання, огляд речей.

Адміністративне затримання регулюється ст. 261 КУпАП.

Затриманням в адміністративному праві називається допоміжний захід адміністративного припинення загального призначення (захід забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення), який полягає у тимчасовому обмеженні свободи пересування і місцезнаходження і застосовується в разі, коли інші заходи адміністративного припинення неефективні для забезпечення належного виконання провадження в справі про адміністративне правопорушення і забезпечення притягнення правопорушника до відповідальності.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач не піддавався адміністративному затриманню, оскільки зупинка патрульними авто судді та винесення на місці зупинки т/з постанови не є обмеженням свободи особи.

З відеозапису вбачається, що відповідач 2 запропонував позивачу надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Позивач тривалий час шукав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у зв'язку з чим і виникла затримка у оформленні постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що вимога поліцейського до позивача не продовжувати рух на транспортному засобі до пред'явлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є законною і не свідчить про затримання позивача.

Також з відеозапису вбачається, що огляд транспортного засобу поліцейським не проводився, оскільки відповідач 2 стояв осторонь і лише спостерігав як позивач шукав в автомобілі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

У відповідності до ст. 23 ЗУ "Про національну поліцію" поліцейський зобов'язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров'я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що поліцейським було порушено вимоги Закону та дії щодо зупинки автомобілю позивача, затримання та попередження відповідно до положення ЗУ "Про національну поліцію" про застосування зброї протиправними.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 293 КУпАП суд

постановив

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора патрульної поліції другої роти другого батальйону старшого сержанту поліції Толстяка Андрія Андрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та визнання дій неправомірними - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 № 597611 від 16.07.2016 винесену у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя В. В. Кокорєв