Справа № 22-а-476/11
Суддя: Бондаренко Т. З.
Дата ухвалення: 2011-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

22-а-476/11 19.01.2011
атегорія: 70 Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА іменем України

19 січня 2011 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючого Галущенка О.І., суддів: Шолох З.Л., Кутової Т.З., при секретарі: Голубкіній О. О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі -

УПФ)

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2009 р. за позовом ОСОБА_2 до УПФ про захист соціальних прав,

встановила:

У жовтні 2008 р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до УПФ, в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування їй як особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 р.), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2006 р. по 31 грудня 2007 року та зобов'язати УПФ здійснити перерахування такої допомоги та виплатити заборгованість в сумі 2733 грн. 30 коп.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2009 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність УПФ в частині ненарахування та несплати позивачу підвищення до пенсії як дитині війни та зобов'язано УПФ виплатити позивачу на погашення заборгованості по виплаті підвищення пенсії за період з 2006 року по 2007 року у сумі 2733 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність постанови в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» виключено пункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р., запроваджуються у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Між тим, Кабінетом Міністрів України протягом 2006 р. не приймав рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопад р., безпосередньо у 2006 р. запроваджено не було.

В свою чергу, пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2 зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відпові Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 ст. 71 Закону У і від 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупиш 2007 р. дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. із урахуванням ст. 111 цього ж Зако

Однак, підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України від 28 грудю р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до д законодавчих актів України» норми ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. щодо ро: підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Тоді як, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. ] рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) з внесені підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 р. Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодг актів України» щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, п відповідають Конституції України (є неконституційними). „

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти а окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвал Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тому УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначеь виплати пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону ві листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахування (за той період, коли дія цієї не не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень цього Закону т; нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Таким чином, в межах позовних вимог право на здійснення перерах) підвищення до пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р., ма діти війни з 9 липня 2007 р.

Однак, суд не звернув увагу на наведені вище обставини щодо періодів, к дія спірної норми не була зупинена і помилково вважав вірним покласти обов'язок щ перерахунку за весь період 2006-2007 років.

Так, суд невірно зобов'язав відповідача виплатити недоплачену пенсію 2006 рік, оскільки спірні пільги у цей період фактично, як зазначено вище, запроваджувались та з 1 січня по 8 липня 2007 р., виходячи з положень наведених ріші Конституційного Суду України

Крім того, не можна погодитись з рішенням суду в частині стягненю відповідача недоплачених сум пенсії та зобов'язання надалі виплачувати підвищені оскільки такий спосіб захисту не прийнятний до спірних правовідносин з урахуванн особливостей законодавчого регулювання соціальних відносин. З метою захис порушених прав громадян у сфері соціального захисту суд може визнати дії відповіла незаконними та в такому разі зобов'язати провести нарахування (перерахування) виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнені конкретних сум.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням / відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цьог спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на ньог обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом в розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільовогс використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково та відповідно змінити постанову суду .

Керуючись ст.ст. 201, 207 КАС України, колегія суддів ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2009 р. змінити в частині покладення зобов'язання здійснення перерахунку, виклавши її резолютивну частину в такій редакції:

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Новобузькому районі Миколаївської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за розміром, встановленим ч. 1 ст. 28 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати.

Вказану постанову в частині стягнення 2733 грн. 30 коп. скасувати, в цій частині ухвалити нову постанову. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення доплати в твердій грошовій сумі відмовити.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу море бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: