Справа № 822/2192/16
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2192/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіЛабань Г.В.
при секретаріВересняк А.А.
за участі:представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиськ-Агро" до Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-решень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Волочиськ-Агро" звернулося до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області (Волочиське відділення) від 29.04.2016 року № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 9169704 грн., з яких 63288 грн. - за податковим зобов'язанням і 9103416 грн. - за штрафними санкціями.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області (Волочиське відділення) від 29.04.2016 року №000612202.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Хмельницькою ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Волочиськ-Агро". За наслідками проведеної перевірки складено акт від 11.04.2016 №0285/22/, на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення від 29.04.2016 № (згідно з яким ТОВ "Волочиськ-Агро" визначено грошове зобов'язання з ПДВ на загальну суму 9937760,00 грн.) ; № (яким визначено грошове зобов'язання на загальну суму 29123,00 грн.)

Із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується та зазначає, що висновки, викладені в Акті перевірки, що стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки реальність здійснення господарської діяльності позивача по взаємовідносинах з контрагентами підтверджується первинними документами. Всі необхідні первинні бухгалтерські документи на отримання товару, послуг були у позивача в наявності та надані для перевірки; договори, укладені між позивачем та контрагентами не були визнані недійсними в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.55 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника відповідача та замінив Хмельницьку ОДПІ на належного відповідача, а саме Красилівську об'єднану Державну податкову інспекцію головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача позов не визнали, надала суду письмові заперечення, де зазначається, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення законними, оскільки факт порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, встановлений під час документальної планової виїзної перевірки позивача та зафіксований в акті перевірки.

Крім того вважає, що надані під час перевірки документи не підтверджують отримання позивачем товарів та послуг від вказаних контрагентів. Податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування ПДВ та податку на прибуток на суму понесених витрат (у тому числі й по сплаті ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Разом з тим, при встановленні заниження позивачем податкового зобов'язання з ПДВ, податковим органом правомірно відображено суму заниження ПДВ у штрафних санкціях разом із нарахованою штрафною санкцією в порядку п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Хмельницькою ОДПІ проведено планову перевірку ТОВ "Волочиськ Агро".

За результатами перевірки складено Акт від 11.04.2016 №0285/22/ про результати документальної планової перевірки ТОВ "Волочиськ Агро" м. Волочиськ, , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

Згідно з висновками Акту перевірки позивачем, зокрема, було допущено порушення в. 198.1. п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 209.4 ст. 209 Податкового кодексу України (далі - ПК України) що призвели до заниження суми податку на додану вартість (далі - ПДВ):

- суму ПДВ, яка у поточному періоді підлягає нарахуванню та спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства по спеціальній декларації за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року занижено всього в сумі 6561885,00 грн.

- суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по загальній декларації за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року встановлено його завищення всього у сумі 29123,00 грн.

- суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 18 - рядок 20) та сплачується до державного бюджету по загальній декларації за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року занижено всього в сумі 70288,00 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем було видано податкові повідомлення-рішення від 29.04.2016 року:

- № - про визначення позивачу грошового зобов'язання за ПДВ на суму 9937760,00 грн., у тому числі: 63288,00 грн. - за податковими зобов'язаннями і за штрафними (фінансовими) санкціями..

- № - про зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми ПДВ на 29123,00 грн.

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку та за результатами розгляду скарг рішеннями ГУ ДФС у Хмельницькій області від 15.07.2016 року №8538/10/22-01-10-03- 14 і ДФС України від 27.09.2016 №20869/6/99-99-11-01-01-25 податкові повідомлення-рішення від 29.04.2016 року № і № залишені без змін.

Досліджуючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпункт 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Пункт 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачає, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, згідно положень яких первинні документи - письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ; назва документа (форми); код форми; дата і місце складання; зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі); посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п.198.2 ст.198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), відповідно до п.98.4 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Згідно з п.201.11 ст.201 ПК України 201.11 визначено, що підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:

а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку);

в) бухгалтерська довідка, складена відповідно до пункту 36 підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу;

г) податкова накладна, складена платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктами 201.4, 201.6 ст.201 ПК України, встановлено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Щодо визначення грошових зобов'язань податковим повідомленням-рішенням від 29.04.2016 №, суд зазначає наступне.

Керуючись п. 123.1 ст. 123 ПК України, податковий орган визначив позивачу суму основного зобов'язання з ПДВ у розмірі - 63288,00 грн., та застосував штрафні санкції у розмірі 50 %, нараховані на суму основного зобов'язання (63288,00 грн. х 50 % = 31644,00 грн.). Вказані грошові зобов'язання визначено позивачу за господарськими взаємовідносинами з TOB "Атаман Авто" і TOB "Авангард-Транс" (податковий кредит, сформований на підставі виданих цими контрагентами податкових накладних, в частині, що була включена до загальної декларації з ПДВ).

Підставою для висновку щодо порушень та необхідності збільшення податкового зобов'язання обґрунтовано на думку податкового органу нереальністю господарських операції з перевізниками TOB "Атаман Авто", TOB "Авангард-Транс", TOB "Трансгрупсервіс", по яким було сформовано податковий кредит спеціальної декларації на суму 6 447 867,92 грн., та не збільшено податкові зобов'язання за цим фактом, а застосовано до ТОВ "Волочиськ - Агро" санкцію, передбачену п.123.2 ст.123 ПК України, у розмірі 9 671 801,88 грн. (6 447 867,92 грн. х 150 %).

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно положень п.123.2 ст.123 ПК України визначено, що використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів, платежів, що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування.

Отже відповідач збільшив позивачу суму штрафних (фінансових) санкцій за нецільове використання коштів, які не були сплачені до державного бюджету внаслідок застосування податкової пільги, на 9 842 828,00 грн. та застосував штрафні санкції - 150 % від суми податкового кредиту.

Як встановлено судом товариство з обмеженою відповідальністю "Волочиськ - Агро" (код ЄДРОПОУ 33007668) зареєстровано в якості юридичної особи, перебуває на податковому обліку у Волочиському відділенні Хмельницької ОДПІ, як платник податків і зборів. Позивач здійснює такі види діяльності, як: 01.11 (КВЕД) вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.13 вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.41 розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.42 розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Волочиськ - Агро" та ТОВ "Атаман Авто" судом встановлено, що 30.07.2014 р. між позивачем (замовник) і TOB "Атаман Авто" (виконавець) укладено договір № 30072014 про надання послуг з перевезення вантажів (цукровий буряк). Відповідно до умов договору сторони передбачили, що для надання послуг з перевезення вантажу виконавець має право залучити інших осіб (субвиконавців). Перевезення вантажу здійснювалося з полів, на яких здійснюється вирощування цукрового буряка, а також з полів, що належать третім особам. Зазначені обставини підтверджуються наданими під час судового засідання копіями договорів, а також первинними документи, які підтверджують факт транспортування цукрових буряків за рахунок позивача.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 30072014 від 30.07.2014 року позивачем надані бухгалтерські і первинні документи, а саме:

- акти виконаних робіт: від 31.08.2014 року №1-ВА, від 11.09.2014 року №2-ВА, від 22.09.2014 року №3-ВА, від 30.09.2014 року №4-ВА, від 10.10.2014 року №4-ВА, від 20.10.2014 року №6-ВА, 31.10.2014 року №7-ВА, від 11.11.2014 року №8-ВА, від 20.11.2014 року №10-ВА, від 10.12.2014 року №11-ВА, від 19.12.2014 року №12-ВА;

- податкові накладні: від 27.08.2014 року №5, від 29.08.2014 року №6, від 31.08.2014 року №8, від 11.09.2014 року №3, від 22.09.2014 року №8, від 30.09.22014 року №16, 10.10.2014 року №2, від 20.10.2014 року, 28.10.2014 року №16, 31.10.2014 року, від 11.11.2014 року №7, від 20.11.2014 року №10, 30.11.2014 року №14, від 10.12.2014 року №2, від 19.12.2014 року №6;

- платіжні доручення: від 27.08.2014 року №С8-8906, від 29.08.2014 року №С8-9167, від 02.09.2014 року №С8-9348, від 04.09.2014 року №С8-9564, від 05.09.2014 року №С8-9589, від 10.09.2014 року №С8-9690, від 12.09.2014 року №С8-9756, від 16.09.2014 року від С8-10001, від 16.09.2014 року №С8-10007, від 17.09.2014 року №С8-10036, від 18.09.2014 року №С8-10141, від 23.09.2014 року №С8-10340, від 25.05.2014 року №С8-10766, від 26.09.2014 року №С8-10821, від 26.09.2014 року №С8-10832, від 30.09.2014 року №С8-10940, від 03.10.2014 року №С8-11215, від 08.10.2014 року №С8-11345, від 09.10.2014 року №С8-11386, від 16.10.2014 року №С8-11682, від 17.10.2014 року №С8-11694, від 17.10.2014 року №С8-11764, від 23.10.2014 року №С8-11971, від 24.10.2014 року №С8-12042, від 28.10.2014 року №С8-12193, від 04.11.2014 року №С8-12624, від 14.11.2014 року №С8-13087, від 20.11.2014 року №С8-13515, від 28.11.2014 року №С8-14007, від 28.11.2014 року №С8-14071, від 02.12.2014 року №С8-14305, від 08.12.2014 року №С8-14634, від 11.12.2014 року №С8-14761, від 11.12.2014 року №С8-14771, від 13.01.2015 року №С8-611, від 13.01.2015 року №С8-613, від 15.01.2015 року №С8-886.

Крім того, факт проведення перевезення та розрахунку підтверджується складеними звітами по перевозам за відповідний період, які містять деталі кожного перевезення, такі як дата і номер ТТН, номер автомобіля, що здійснював перевезення, прізвище водія, назву виробничого підрозділу (або підприємства), з поля якого перевозився цукровий буряк, номер поля, вагові параметри вантажу, відстань перевезення тощо.

До того ж товаро - транспортні накладні доповнені роздруківками з програмного забезпечення електронних автомобільних вагів, що фіксують факт надходження автомобіля з вантажем до місця призначення і містять, зокрема, таку інформацію: найменування бурякоздавача, прізвище водія, номер і марка автомобіля, номер полі, місце розвантаження, пройдену відстань, вагу.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Волочиськ - Агро" з TOB "Авангард-Транс", суд встановив, що 15.08.2014 р. між позивачем (замовник) і TOB "Авангард-Транс" (виконавець) укладено договір № 15/08/14-1п про надання послуг з перевезення вантажів (цукровий буряк). Згідно умов договору сторони передбачили, що для надання послуг з перевезення вантажу виконавець має право залучити інших осіб (субвиконавців). Перевезення вантажу здійснювалося з полів, на яких здійснюється вирощування цукрового буряка самим позивачем, а також з полів, що належать третім особам.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 30072014 від 30.07.2014 року позивачем надані бухгалтерські і первинні документи, а саме:

- акти виконаних робіт: від 31.08.2014 року №1, від 10.09.2014 року №2, від 22.09.2014 року №4, від 30.09.2014 року №5, від 13.10.2014 року №10, від 13.10.2014 року №11, від 22.10.2014 року №14, від 31.10.2014 року №16, від 11.11.2014 року №19, від 21.11.2014 року №20, від 30.11.2014 року №21, від 09.12.2014 року №22, від 19.12.2014 року №23, від 22.12.2014 року №24;

- податкові накладні: від 31.08.2014 року №4, від 10.09.2014 року №5, від 22.09.2014 року №8, від 30.09.2014 року №10, від 13.10.2014 року №15, від 13.10.2014 року №16, від 17.10.2014 року №17, від 28.10.2014 року №25, від 22.10.2014 року №21, від 28.10.2014 року №26, від 31.10.2014 року №30, від 11.11.2014 року №33, від 21.11.2014 року №34, від 30.11.2014 року №36, від 09.12.2014 №39, від 19.12.2014 року №41, від 22.12.2014 №42.

Судом встановлено, що розрахунки між позивачем та ТОВ "Авангард - Транс" проведено в повному обсязі у безготівковій формі, що підтверджується наявними у матеріалами справи платіжними дорученнями: 14.01.2014 року №20000113, від 15.01.2014 року №20000128, від 16.01.2014 року №47, від 16.01.2014 року №20000152, від 22.01.2014 року №56, від 22.01.2014 року №95, від 29.01.2014 року №20000256, від 30.01.2014 року №105, від 31.01.2014 року №20000468, від 07.02.2014 року №20000619, від 13.02.2014 року №200006040, від 22.02.2014 року №20001356, від 11.09.2014 року №С8-9727, від 12.09.2014 року №С8-9755, від 18.09.2014 року №С8-10097, від 18.09.2014 року №С8-10098, від 25.09.2014 року №С8-10757, від 30.09.2014 року №С8-10938, від 08.10.2014 року №С8-11346, від 09.10.2014 року №11376, від 09.10.2014 року №С8-11404, від 10.10.2014 року №С8-11432, від 17.10.2014 року №С8-11704, від 17.10.2014 року №С8-11763, від 23.10.2014 року №11974, від 28.10.2014 року №С8-12086, від 28.10.2014 року №С8-12191, від 04.11.2014 року №С8-12581, від 14.11.2014 року №С8-13086, від 20.11.2014 року №С8-13514, від 28.11.2014 року №С8-14026, від 02.12.2014 року №С8-14306, від 11.12.2014 року №14774, від 24.12.2014 року №С8-15348, від 25.12.2014 року №С8-15399, від 30.12.2014 року №С8-15674, від 30.12.2014 року №С8-15713, від 09.01.2015 року №С8-267, від 09.01.2014 року №С8-269, від 12.01.2015 року №С8-340, від 13.01.2015 року №С8-551.

Факт проведення перевезення та розрахунку підтверджується складеними звітами по перевозам за відповідний період, які містять деталі кожного перевезення, такі як дата і номер ТТН, номер автомобіля, що здійснював перевезення, прізвище водія, назву виробничого підрозділу (або підприємства), з поля якого перевозився цукровий буряк, номер поля, вагові параметри вантажу, відстань перевезення тощо.

Товаро - транспортні накладні доповнені роздруківками з програмного забезпечення електронних автомобільних вагів, що фіксують факт надходження автомобіля з вантажем до місця призначення і містять, зокрема, таку інформацію: найменування бурякоздавача, прізвище водія, номер і марка автомобіля, номер полі, місце розвантаження, пройдену відстань, вагу.

З пояснень представників позивача та матеріалів справи вбачається, що посилання податкового органу на акт перевірки від 20.01.2015 року № 34/22-01-05/36459014 є безпідставним, оскільки результати перевірки, за якою складено цей документ. було оскаржено TOB "Авангард-Транс" у судовому порядку та постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року у справі № 820/1528/15 встановлено, що висновки вказаного акту є помилковими, а отже цей документ не може бути підставою для висновків про відсутність у ТОВ "Волочиськ - Агро" права на формування податкового кредиту за господарськими операціями з перевезення вантажів TOB "Авангард-Транс".

Крім того суд не бере до уваги посилання на ряд транспортних засобів, інформація про які відсутня у базі "ДАІ-2000", оскільки у акті не вказано, яким чином ця інформація стосується господарських операцій позивача, а саме: не вказано, перевезення за якими саме ТТН здійснювалося такими автомобілями. Відтак посилання на цей факт не може впливати на висновки щодо реальності господарських операцій.

До того ж твердження про нереальність господарських операцій постачальників послуг за ланцюгом не може бути підставою для висновку про нереальний характер господарських операцій, так як податковий орган посилається на порушення податкового законодавства, вчинені контрагентами позивача.

Податковий кодекс України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейського суду з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону, оскільки ані акт перевірки, ані довідка зустрічної звірки не мають преюдиційного характеру та не є документами, що достовірно та беззаперечно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Волочиськ - Агро" з TOB "Трансгрупсервіс" суд встановив, що 20.08.2015 р. між позивачем (замовник) і TOB "Трансгрупсервіс" (виконавець) укладено договір № ТР-20082015 про надання послуг з перевезення вантажів (цукровий буряк) за умовами якого виконавець зобов'язався надати позивачу послуги з перевезення вантажів власним або залученим автотранспортом.

Перевезення вантажу здійснювалося з полів, на яких здійснюється вирощування цукрового буряка ТОВ "Волочиськ Агро", а також з полів, що належать третім особам.

На підтвердження реальності виконання умов договору № ТР-20082015 від 20.08.2015 року позивачем надані бухгалтерські і первинні документи, а саме:

- акти виконаних робіт: 30.09.2015 року №1-ВА, від 12.10.2016 року №2-ВА, від 21.10.2015 року №3-Ва, від 06.11.2015 року №4-Ва, від 12.11.2015 року №5-ВА, від 23.11.2015 року №6-ВА, від 30.11.2015 року №7-ВА, від 08.12.2015 року №8-ВА, від 11.12.2015 року №9-ВА;

- податкові накладні: від 30.09.2015 року №1, від 21.10.2015 року №2, від 12.10.2015 року №1, від 06.11.2015 року №1, від 23.11.2015 року №3, від 30.11.2015 року №4, від 12.11.2015 року №2, 08.12.2015 року №1, від 11.12.2015 року №2;

Судом встановлено, що розрахунки між позивачем та ТОВ "Трансгрупсервіс" проведено в повному обсязі у безготівковій формі, що підтверджується наявними у матеріалами справи платіжними дорученнями: від 06.10.2015 року №С8-21233, від 08.10.2015 року №С8-21484, від 15.10.2015 року №С8-22192, від 15.10.2015 року 3С8-22257, від 15.10.2015 року №С8-22258, від 29.10.2015 року №С8-23855, від 05.11.2015 року №С8-24279, від 11.11.2015 року 3С8-24651, від 12.11.2015 року №С8-24675, від 24.11.2015 року №С8-25816, від 24.11.2015 року №С8-25841, від 25.11.2015 року №С8-26692, від 01.12.2015 року №С8-28088, від 03.12.2015 року №С8-28215, від 10.12.2015 року №С8-29262, від 15.12.2015 року №С8-29767.

Факт проведення перевезення та розрахунку підтверджується складеними звітами по перевозам за відповідний період, які містять деталі кожного перевезення, такі як дата і номер ТТН, номер автомобіля, що здійснював перевезення, прізвище водія, назву виробничого підрозділу (або підприємства), з поля якого перевозився цукровий буряк, номер поля, вагові параметри вантажу, відстань перевезення тощо.

Товаро - транспортні накладні доповнені роздруківками з програмного забезпечення електронних автомобільних вагів, що фіксують факт надходження автомобіля з вантажем до місця призначення і містять, зокрема, таку інформацію: найменування бурякоздавача, прізвище водія, номер і марка автомобіля, номер полі, місце розвантаження, пройдену відстань, вагу.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на відсутність у перевізників права власності на окремі автомобілі, якими здійснювалося перевезення вантажів ТОВ "Волочиськ - Агро", оскільки це не може бути підставою для висновків про нереальність господарської операції з перевезення, так як законодавство не містить обмежень щодо того, за рахунок яких саме матеріальних ресурсів мають надаватися послуги з перевезення.

Приписами ст. 42 ГК України встановлено, що самостійне формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення пін на продукцію та послуги відповідно до закону.

Відтак, господарюючий суб'єкт не зобов'язаний використовувати для надання послуг або виконання робіт виключно ті матеріальні ресурси, власником яких він є. Також, законодавством не передбачено обмежень щодо того, хто саме може надавати в оренду транспортні засоби.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на інформацію, одержану з системи "Відеоконтроль-Рубіж", оскільки інформація, яка отримується в результаті діяльності системи "Відеоконтроль-Рубіж", носить допоміжний характер в діяльності ДАІ та не є безумовним підтвердженням фіксації місцезнаходження того чи іншого автомобіля. Інформація з цієї системи не є офіційним документуванням місця перебування автомобілів, які здійснювали транспортування товару та не може свідчити про невикористання автомобілів в господарській діяльності товариства.

Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2011 року №975 "Про введення в експлуатацію системи відео фіксації номерних знаків транспортних засобів "Відеоконтроль-Рубіж" щодо введення в експлуатацію автоматизована інформаційно - пошукова система відео фіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків та перевіркою її за розшуковими реєстрами не зареєстрований в порядку, встановленому Указом Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" від 3 жовтня 1992 року №493/92.

Тому відсутність факту реєстрації цього наказу як нормативно-правового акту, права органів Державної автомобільної інспекції щодо права затримання транспортних засобів учасників дорожнього руху, як обмеження права володіння, користування транспортними засобами, такий наказ має лише силу внутрівідомчої інструкції.

З пояснень представника позивача суд встановив, що перевезення цукрового буряку здійснювалося з полів до цукрового заводу ТОВ "Волочиськ Агро" в межах певної території, а саме з полів Тернопільської і Хмельницької областей, проте з акту перевірки не вбачається на якій частині території досліджувався рух транспортних засобів з цукровим буряком.

Як вбачається з акту перевірки від 11.04.2016 року №0285/22/ податковим органом було встановлено наявність податкових накладних на всю суму задекларованого ТОВ "Волочиськ Агро" податкового кредиту. Обґрунтованих та правомірних зауважень щодо оформлення податкових накладних в акті перевірки не міститься.

Відтак, перевіркою не встановлено підстав для виключення ПДВ, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з товарів, зі складу податкового кредиту.

Згідно ст. 20 ПК України для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; під час проведення перевірок у платників податків - фізичних осіб, а також у посадових осіб платників податків - юридичних осіб та платників єдиного внеску перевіряти документи, що посвідчують особу, а також документи, що підтверджують посаду посадових осіб та/або осіб, які фактично здійснюють розрахункові операції; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи;

Згідно Порядку оформленню результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства визначено, що акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово - господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного га іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі із посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Аналізуючи наведене суд приходить до висновку щодо відсутності у податкового органу права встановлення у висновках в акті перевірки фактів реальності та нікчемності укладених правочинів.

Суд не бере до уваги посилання представників відповідача на пояснення свідків щодо перевезень цукрового буряку, оскільки вони надані особою, що не була попереджена про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення.

Відтак суд дійшов до висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо скасування податкового повідомлення - рішення від 29.04.2016 року № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 9169704 грн., з яких 63288 грн. - за податковим зобов'язанням і 9103416 грн. - за штрафними санкціями.

Стосовно взаємовідносин позивача з ДП "Нігинський кар'єр", ТОВ "Поділля-запчастина" та ТОВ "Елемент нафта" та неправомірного віднесення до складу податкового кредиту ПДВ в загальній сумі 114017 грн. суд зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні згідно додатку № 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту і розрізі контрагентів" до декларацій з податку на додану вартість ТОВ "Волочиськ Агро" до складу податкового кредиту віднесений в грудні 2014 року та в грудні 2015 року ПДВ в сумах 1667 грн. та 2082 грн. по постачальниках ДП "Нігинський кар'єр", ТОВ "Поділля - запчастина" та в грудні 2015 року в сумі 110269 грн. по постачальнику ТОВ "Елемент нафта".

Однак з пояснень представників відповідача з'ясовано, що до перевірки не надані податкові накладні, виписані зазначеними постачальниками, також, в Єдиному державному реєстрі податкових накладних не встановлено фактів реєстрації в цих звітних періодах ДП "Нігинський кар'єр", ТОВ "Поділля-запчастина", ТОВ "Елемент нафта" податкових накладних, виписаних покупцю ТОВ "Волочиськ-Агро".

ТОВ "Волочиськ Агро" погодилось із висновком податкового органу стосовно взаємовідносин із ДП "Нігинський кар'єр"та ТОВ "Поділля-запчастина".

Однак вважає, що взаємовідносини з ТОВ "Елемент нафта" по розрахунку коригування за контрагентом, підтверджені належним чином оформленими податковими накладними або розрахунками і коригуваннями кількісних і вартісних показників до податкової накладної.

Суд критично ставиться до даного твердження, оскільки розрахунок коригування з контрагентом був зареєстрований як податкова накладна в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, що є порушенням встановленого порядку.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що у позивача є право протягом 365 дня з моменту реєстрації провести коригування, що не заперечується представниками позивача.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що податкове повідомлення - рішення від 29.04.2016 року № в частині нарахування зобов'язання в сумі 114017 грн. є правомірним.

Щодо визначення грошових зобов'язань податковим повідомленням-рішенням від 29.04.2016 року №000612202, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом податковий орган в акті перевірки встановив заниження податкових зобов'язань по декларації спеціального режиму оподаткування, що підлягає нарахуванню та залишається у власності сільськогосподарського підприємства.

Суд не погоджується із висновками податкового органу з огляду на наступне.

Приписами ст. 5 ПК України встановлено поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

В ст. 6 ПК України визначено, податок і збір є обов'язковими (безумовними) до відповідного бюджету, які справляються з платників відповідно до чинного законодавства.

Як встановлено судом оскаржуване податкове повідомлення - рішення зі формою"В4" складене відповідно до Порядку № 1204.

Однак, згідно норм зазначених у Порядку № 1204, податкове повідомлення - рішення за формою "В4" застосовує у разі зменшення значення суми податку на додану вартість платника.

Проте, податковий орган зменшив ТОВ "Волочиськ Агро" суму від'ємного значення різниці між податковим зобов'язанням і податковим кредитом з посиланням на п. 54.3 ст. 54. ті. 58.1 ст. 58, п. 123.1 123 ПК України.

За приписами пп. 54.3.2. п. 54.3 ст. 54 11К України дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках

Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно п.209.1 ст.209 ПК України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Тобто згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку для інших виробничих цілей.

Суд звертає увагу на те що обов'язок позивача щодо сплати податку на додану вартість має спеціальний режим, і оскільки податок за скороченою декларацією не підлягає перерахуванню до бюджету, відповідно ці кошти не підпадають від поняття грошового або податкового зобов'язання. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Декларації ТОВ "Волочиськ Агро" з ПДВ (їх форма та порядок заповнення) не передбачають розрахунки з бюджетом, внаслідок чого податкові зобов'язання які виникають за такими деклараціями, не можуть визначатися як податкові або грошові зобов'язання до бюджету.

Враховуючи наведене суд дійшов до висновку, що ТОВ "Волочиськ Агро", яке є суб'єктом спеціального режиму оподаткування, по скороченій декларації з податку на додану вартість збільшило суму податку на додану вартість, яка залишилася у розпорядженні підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Це свідчить про те, що ТОВ "Волочиськ Агро" не здійснило порушень, пов'язаних із розрахунком з бюджетом, а тому податкове повідомлення - рішення від 29.04.2016 року №000612202.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А суд, згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм законодавства та враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративних позов слід задовольнити частково.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області (Волочиське відділення) від 29.04.2016 року № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 9169704 грн., з яких 63288 грн. - за податковим зобов'язанням і 9103416 грн. - за штрафними санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області (Волочиське відділення) від 29.04.2016 року №000612202.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 30 грудня 2016 року

Суддя/підпис/Г.В. Лабань
"Згідно з оригіналом" Суддя Г.В. Лабань