Справа № 22а-16898/11
Суддя: Триголов В. М.
Дата ухвалення: 2011-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого - судді: Триголова В.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області на постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 27 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області про визнання відмови відповідача виплатити щомісячну соціальну допомогу у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, протиправною, стягнення з відповідача недоплаченої допомоги та зобовязання відповідача нараховувати їй в подальшому, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Оржицького районного суду Полтавської області 27 травня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року в сумі 742 грн. 65 коп. та за 2008 рік починаючи з 22 травня 2008 року в сумі 780 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі УПФУ просить вищевказану постанову місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального п^ава.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку щодо здійснення позивачу доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р„ з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. При цьому, зазначені висновки суду ґрунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 р., якими визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України та рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Після прийняття вищевказаних рішень Конституційного суду України знову почали діяти юложення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 18 іистопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30% мінімальної іенсїї за віком

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних правовідносин ;т.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, колегія суддів азначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за іравилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне врахування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював нший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до шаги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за ііком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення юзмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність ншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем юнституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до іенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів, цодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть юсилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Сонституції України та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача, щодо невизначеності на законодавчому )івні питання відносно органу на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії )собам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України і ідійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому торядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове ґержавне пенсійне страхування, рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються зайонними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким шном, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до іенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни покладено ;аме на управління пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до іенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний зонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не зчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не зиконали своїх повноважень без поважних причини.

Отже, постанову суду слід вважати законною, обґрунтованою і такою, що скасуванню не ґідлягає.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Оржицькому районі Полтавської області - залишити без задоволення.

Постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 27 травня 2010 року залишити 5ез змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного суду України тротягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: В.М. Триголов

СУДДІ: С.М. Бондаревська

ОСОБА_3