Справа № 554/8951/16-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 02.12.2016 Справа № 554/8951/16-а
Справа № 554/8951/16-а
Провадження № 2-а/554/409/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2016 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А.Г.

при секретарі Гречка Є.В.

за участю представника відповідача Гаращенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій протиправними,зобов»язання вчинити дії,-

встановив:

27 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій відповідачів по нарахуванню та виплаті йому щорічної разової грошової допомоги у 2016 році до 5 травня у розмірі 920 грн. протиправними, зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити йому не донараховану суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 4 730 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є учасником бойових дій, а тому йому відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» повинна надаватися одноразова грошова допомога у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Однак така допомога у 2016 році виплачена йому не в повному розмірі 5 650 грн., а лише у сумі 920 грн. з посиланням на постану Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141. Вважає, що норма постанови Кабінету Міністрів України прямо суперечить Закону та суттєво звужує його права, гарантовані Конституцією, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач у судове засідання не з»явився, прохав розглядати справу без його участі (а.с.2).

Представник Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради Гаращенко Т.В. у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що Законом України від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено п.26, яким встановлено, що норми та положення ст..ст.12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування. Тому допомога до 5 травня у 2016 році відповідачу виплачена у повному розмірі, а саме у сумі 920 грн., що встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Зазначила, що щорічну виплату допомоги до 5 травня проводить Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Управління не має рахунків, по яких проводиться фінансування та виплата щорічної допомоги, а тим більше встановлення розмірів та виділення додаткових коштів не входить до його компетенції.

Представник Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області у судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.25), в письмових запереченнях прохав в задоволенні позову відмовити з аналогічних підстав. Крім того, зазначив, що позовні вимоги не ґрунтуються на чинному законодавстві, зокрема на рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, яким підтверджено право Кабінету Міністрів України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізмі реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розміру соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету (а.с.24-25).

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, відповідно до ст.ст.5,6 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту» є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ № 021718 від 19 червня 2015 року виданим УМВС України в Полтавській області (а.с.4)

Згідно із частиною ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій щорічно, до 5-го травня, повинна надаватися одноразова грошова допомога в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до листа Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області від 07.10.2016 року № Г-31/01 у 2016 році розмір допомоги визначений постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги , передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» і для учасників бойових дій становить 920 грн. Законом України від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено п.26, яким встановлено, що норми і положення ст.ст.12-16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування. Пунктом 8 розділу VІ Бюджетного кодексу України також визначено, що Кабінет Міністрів України має право встановлювати розміри соціальних виплат, не визначені законом, в абсолютних сумах у межах бюджетних призначень, встановлених за відповідними бюджетними програмами, до законодавчого врегулювання такого питання. Таким чином, щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік виплачена у розмірі, що відповідає чинному законодавству (а.с.5).

Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком визначається виключно законами України.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У грошовому вимірі розмір мінімальних пенсій за віком щорічно встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України», зокрема з 1 травня 2016 року розмір мінімальної пенсії за віком встановлено 1130 грн.

Відповідачами у 2016 році до 5 травня на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» і для учасників бойових дій позивачу було виплачено 920,00 грн.

Рішеннями Конституційного суду України від 09.07.2007 N6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до ст. ст. 12, 13, 14, 15, 16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України... та положення Закону України Про Державний Бюджет України на 2007 рік, зокрема в частині зупинення дії частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішеннями Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Після визнання неконституційними положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, редакція ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гаранти їх соціального захисту» повернулася до попередньої, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

В 2016 році зміни в ч. 5 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'' не вносились і відповідно норма вказаної постанови Кабінету Міністрів України прямо суперечить нормі Закону та суттєво звужує права позивача гарантовані Конституцією та законами України.

З урахуванням вищезазначеного на дату зарахування коштів розмір грошової допомоги до 5-го травня 2016 року учасникам бойових дій мав би складати 1130 грн. х 5 = 5 650 грн. Проте, щорічну разову грошову допомогу виплачено у розмірі 920 грн. Таким чином, ОСОБА_2 не доплачено 4 730 грн. ( 5 650 грн. - 920 грн.).

Відповідно до вимог статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Відповідно до стаття 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цих органів. Вказаними положеннями чинного законодавства України встановлений публічно-правовий обов'язок держави відшкодувати завдані особі збитки, заподіяні внаслідок неправомірних дій державних органів або їх посадових чи службових осіб. Згідно частини другої статті 2 Цивільного кодексу України держава є серед інших суб'єктів публічного права також учасником цивільних відносин. Відповідно до вимог статті 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, держава має нести відпрвідальність за шкоду, заподіяну неконституційним обмеженням мого права на отримання разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду У країни від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

У Конституції України, Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, положення ч.3 ст. 28 вказаного Закону не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших, пов»язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки ч.1 цієї статті передбачено лише один мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня, в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Згідно ч. 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 159-163 КАС України, суд,

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області по нарахуванню та виплаті ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги у 2016 році до 5 травня у розмірі 920 грн.

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради нарахувати, а Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області виплатити ОСОБА_2 не донараховану суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 4 730 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 9 грудня 2016 року.

Суддя Савченко А. Г.