Справа № 826/13112/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 січня 2017 року № 826/13112/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Оболонський районний відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання незаконним та скасування наказу № 461/16

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві та просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №138/05 від 03.08.2016 про оголошення заходу дисциплінарного стягнення ОСОБА_1, державному виконавцю Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2016 залучено до у часті у вирішенні справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Оболонський районний відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що відповідачем при прийнятті спірного наказу було порушено ст. 76 Закону України «Про державну службу», що в свою чергу, мало своїм наслідком позбавлення останньої подати письмові зауваження до відповідного висновку перед прийняттям рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що відкладені в письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи.

Третя особа в судове засідання не прибула, явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань не подавала, відношення до позову не виловила.

Водночас, в судове засідання відповідач також не прибув, з огляду на що судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві №138/05 від 03.08.2016 «Про оголошення заходу дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1» наказано оголосити ОСОБА_1, державному виконавцю Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, захід дисциплінарного стягнення у вигляді докази.

Зі спірного наказу слідує, що підставою для його прийняття була пропозиція комісії Головного територіального управління юстиції у м. Києві стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б», «В», щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1

Позивач категорично не погоджується зі спірним наказам, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки при прийнятті його були порушенні права та охоронювані законом інтереси останньої.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень сторін суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному дослідженні доказів дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог мотивуючи це наступним.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Частиною 1 ст. 1 Закону №889-VIII передбачено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Водночас, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (ч. 2 ст. 1 Закону №889-VIII).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 889-VIII державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів, зокрема, професіоналізму - компетентне, об'єктивне і неупереджене виконання посадових обов'язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №889-VIII державний службовець зобов'язаний, серед іншого, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Частиною 1 ст. 61 Закону №889-VIII передбачено, що службова дисципліна забезпечується шляхом: 1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку; 2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов'язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України; 3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців; 4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

При цьому, службова дисципліна це неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов'язків та правил внутрішнього службового розпорядку (п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону №889-VIII).

Разом з цим, у ст. 139 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) закріплено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За порушення трудової дисципліни, в контексті приписів ст. 147 КЗпП України до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Так, ч. 1 ст. 64 Закону №889-VIII визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом (ч. 2 ст. 64 Закону №889-VIII).

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч. 1 ст. 65 Закону №889-VIII).

Дисциплінарними проступками відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону №889-VIII є невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

При цьому, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (ч. 3 ст. 66 Закону №889-VIII).

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти до висновку, що при невиконанні або неналежному виконанні посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень державному службовцю може бути оголошена догана.

Як вбачається з матеріалів справи, що слугували підставою для прийняття спірного наказу, постановою № 95 про перевірку матеріалів зведеного виконавчого провадження від 08.06.2016 заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 дії державних виконавців Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по виконанню виконавчого провадження №9349050 визнано таким, що в чинені з порушенням вимог ст. ст. 11, 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 вказаної постанови зобов'язано начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 вжити заходи щодо притягнення державних виконавців Пальченко А.В. та Волощук В.І. до дисциплінарної відповідальності за виявлені порушення.

В подальшому, наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві №461/6 від 28.07.2016 відкрито дисциплінарне провадження по фактам, викладених в інформаційній довідці заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 12.07.2016 (вих. 8/39/9780 від 27.07.2016).

Надалі, було сформовано пропозицію комісії Головного територіального управління юстиції у м. Києві стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б», «В», щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, що в свою чергу, і було підставою для прийняття спірного наказу.

Згідно ч. 1 ст. 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», утворює керівник державної служби у кожному державному органі (ч. 2 ст. 69 Закону №889-VIII).

Частинами 9, 10, 11 ст. 69 Закону №889-VIII передбачено, що дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону №889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити, в контексті приписів ч. 2 ст. 73 Закону №889-VIII 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення (ч. 3 ст. 73 Закону №889-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку (ч. 6 ст. 74 Закону №889-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону №889-VIII державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи (ч. 2 ст. 76 Закону №889-VIII).

Крім того, п. 6 наказу Національного агентства України з питань державної служби від 03.03.2016 №49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.03.2016 за №456/28586, яким затверджено Порядок обліку та роботи з дисциплінарними справами передбачено державний службовець, щодо якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право доступу до інформації про нього, яка збирається та зберігається, в тому числі має право в будь-який час знайомитись із дисциплінарною справою, робити з неї виписки, давати письмові пояснення, надавати відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються, а також порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів.

Для ознайомлення із матеріалами дисциплінарної справи державний службовець письмово звертається до секретаря дисциплінарної комісії, який повідомляє про таке ознайомлення голову цієї дисциплінарної комісії.

Аналіз наведеного дає суду підстави стверджувати про наявність права у державного службовця ознайомлюватися з усіма матеріалами дисциплінарної справи, вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Як стверджує позивач, вказаного вище права вона була позбавлена, з огляду на що спірний наказ підлягає скасуванню.

Суд оцінюючи вказані доводи вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, дійсно в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи (вх. 4139/9930 від 29.07.2016). На вказаній заяві міститься відмітка про ознайомлення з відповідними матеріалами 11.08.2016.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт перешкоди (ненадання, обмеження в наданні) відповідачем в ознайомленні позивача з матеріалами дисциплінарної справи до моменту прийняття спірного наказу, а тому доводи останньої в частині позбавлення її права відстоювати свої права та інтереси є безпідставними.

Крім того, слід додати, що Закон №889-VIII не містить в собі імперативних норм щодо дотримання суб'єктом владних повноважень перед прийняттям рішення про застосування дисциплінарного стягнення умов ознайомлення державного службовця з відповідними матеріалами.

Право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи, на думку суду, є виключно суб'єктивним правом державного службовця, реалізація якого залежить від волі останнього.

Разом з цим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявні пояснення позивача щодо обставин відносно виконання виконавчого провадження №9349050.

Таким чином, за підсумком наведеного суд приходить до висновку, що спірний наказ прийнятий в порядок, спосіб та в межах наданих відповідачу повноважень.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Позивачем в порядку ч. 1 ст. 71 КАС України не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда