Справа № 826/10847/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

20 грудня 2016 року 08:25 справа №826/10847/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВідділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті"
провизнання протиправною бездіяльності, скасування постанови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не скасування заходів примусового виконання рішення (постанови відповідача від 24 березня 2015 року про розшук майна боржника) після закінчення виконавчого провадження №46569340; 2) скасувати постанову відповідача від 24 березня 2015 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні №46569340.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/10847/16; залучено до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (далі по тексту - третя особа, ТОВ "Порше Мобіліті"), закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 19 вересня 2016 року представник позивача позові вимоги підтримав, представники відповідача та третьої особи до суду не прибули, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Макаренко С.В. про розшук майна боржника від 24 березня 2015 року ВП №46569340 оголошено розшук майна Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_1

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на погашення заборгованості перед ТОВ "Порше Мобіліті", що свідчить про відсутність підстав для перебування транспортного засобу позивача у розшуку.

Відповідач та третя особа письмових заперечень та пояснень щодо заявлених позовних вимог до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 4 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" серед переліку виконавчих документів передбачає виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Матеріали справи підтверджують, що 10 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального договору ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис №199, яким звернено стягнення на транспортний засіб: марка - Volkswagen, модель - Jetta, номер (шасі, кузова, рами) - НОМЕР_2, рік виробництва - 2012, колір - коричневий, реєстраційний номер - НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Зазначений транспортний засіб на підставі договору застави, переданий в заставу ТОВ "Порше Мобіліті".

За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу запропоновано задовольнити вимоги ТОВ "Порше Мобіліті" у розмірі несплачених чергових платежів (прострочені відмотки та прострочена сума основного боргу) - 14 981,90 грн., штрафних санкцій за вимогами щодо сплати - 2 271,43 грн., витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості - 825,00 грн., штрафу за порушення вимог щодо страхування майна - 41 347,80 грн., штрафу за порушення терміну повернення кредиту - 55 130,40 грн., компенсації страхових платежів - 2 566,90 грн., суми кредиту - 185 664,68 грн., що становить 302 788,11 грн.

18 лютого 2015 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Макаренко С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46569340 з виконання виконавчого напису від 10 лютого 2015 року №199.

В межах виконавчого провадження ВП №46569340 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортний засіб Volkswagen Jetta, днз НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_1

Статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Витрати органів внутрішніх справ, пов'язані з розшуком боржника - фізичної особи, дитини за виконавчими документами про відібрання дитини або транспортних засобів боржника, стягуються з боржника за ухвалою суду. Витрати, пов'язані з організацією розшуку боржника - юридичної особи або іншого майна боржника, стягуються з боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Незвернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов'язковою передумовою винесення постанови про розшук майна боржника, є відсутність у державного виконавця відомостей про місце знаходження майна боржника на яке звернено стягнення.

У свою чергу правомірність розшуку транспортного засобу боржника позивачем не оскаржується.

Суд встановив, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Макаренко С.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29 грудня 2015 року ВП №465693400 виконавчий документ - виконавчий напис від 10 лютого 2015 року №199, повернуто стягувачеві на підставі пункту 7 частини першої статті 47 та статті 50 Закону України "Про виконавче провадження".

В зв'язку із тим, що державним виконавцем при поверненні виконавчого документа ТОВ "Порше Мобіліті" не вирішено питання про зняття з розшуку транспортного засобу, що належить ОСОБА_1, остання звернулася до начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві із заявою, у якій повідомила про погашення заборгованості перед ТОВ "Порше Мобіліті" та просила зняти з розшуку транспортний засіб Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1.

У листі від 10 червня 2016 року №316/13 відповідач відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви, обґрунтовуючи свою позицію тим, що вчинення виконавчих дій після повернення виконавчого документа стягувану чинним законодавством не передбачено.

Одночасно, відповідачем зазначено, що особа, яка вважає, що майно на яке накладено обтяження, є незаконно може звернутись до суду із відповідним позовом.

Частина перша статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зміст вказаної правової норми вказує, що наслідки завершення виконавчого провадження, у тому числі зняття арешту з майна боржника, можуть бути застосовані лише у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Вичерпний перелік випадків закінчення виконавчого провадження передбачено у частини першій статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", яка не передбачає такої підстави закінчення виконавчого провадження як повернення виконавчого листа стягувачеві.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Частина п'ята цієї статті встановлює, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Таким чином, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" арешт не знімається автоматично з метою дотримання права стягувача повторно пред'явити виконавчий документ до виконання, застосовані раніше заходи з примусового виконання рішення, у тому числі розшук майна боржника, не скасовуються.

Враховуючи викладене, поведінка органу державної виконавчої служби у межах спірних правовідносин узгоджується із нормами Закону України "Про виконавче провадження", тобто, є правомірною, а тому позовні вимоги про визнання протиправної бездіяльності та про скасування постанови про розшук майна боржника є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 сплатила заборгованість ТОВ "Порше Мобіліті", що підтверджується наявними у справі копіями розрахунку заборгованості згідно кредитного договору, квитанціями та довідкою ТОВ "Порше Мобіліті" від 05 лютого 2016 року №705 про підтвердження відсутності заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "Порше Мобіліті", що вказує на неможливість повторного відкриття виконавчого провадження у межах спору та про відсутність правових підстав для перебування транспортного засобу позивача у розшуку.

При цьому суд враховує, що позивач, зазначаючи у позовній заяві про необхідність скасування заходів примусового виконання рішення та постанови про розшук майна боржника, обрав невірний спосіб захисту.

Як встановлює частина друга статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведену процесуальну норму Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо зняття із розшуку транспортного засобу марки - Volkswagen, модель - Jetta, номер (шасі, кузова, рами) - НОМЕР_2, рік виробництва - 2012, колір - коричневий, реєстраційний номер - НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність своєї поведінки вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо зняття із розшуку транспортного засобу марки - Volkswagen, модель - Jetta, номер (шасі, кузова, рами) - НОМЕР_2, рік виробництва - 2012, колір - коричневий, реєстраційний номер - НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко