Справа № 22а-16167/11
Суддя: Триголов В. М.
Дата ухвалення: 2011-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого - судді: Триголова В.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від ЗО червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі про зобовязання нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі дитині війни та забезпечення її виплати,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі Полтавської області - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі Полтавської області.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі здійснити перерахунок пенсії Костроми^Лідії Трохимівні з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2009 рік з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням проведених виплат згідно довідки управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі Полтавської області.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі УПФУ в Кобеляцькому районі Полтавської області просить вищевказане рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального орава.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку щодо здійснення позивачу доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. При цьому, зазначені висновки суду ґрунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 р., якими визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України та рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Після прийняття вищевказаних рішень Конституційного суду України знову почали діяти шоження ст. 6 Закону України «Про соціальний' захист дітей війни» (в редакції Закону від 18 істопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30% мінімальної ;нсії за віком

Щодо доводів апеляційної скарі и про необгрунтоване застосування до спірних правовідносин .28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, колегія суддів ізначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за завилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне [рахування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював [ший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до заги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за іком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення ззмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність иного мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем онституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до енсії, передбаченої ст.6 Закону У країни „Про соціальний захист дітей війни.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів, ходо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть осилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 іонституції України та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача, щодо невизначеності на законодавчому івні питання відносно органу на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії собам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України і дійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому юрядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове іержавне пенсійне страхування, рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються іайонними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким [ином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до іенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни покладено ;аме на управління пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до іенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний (зонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не ічинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не шконали своїх повноважень без поважних причини.

Отже, рішення суду слід вважати законним, обґрунтованим і таким, що скасуванню не пдлягає..

Керуючись ст. ст. 186-2, 195, 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі Полтавської збласті - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від ЗО червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: В.М. Триголов

Судді: С.М. Бондаревська

ОСОБА_3