Справа № 572/4096/15-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Довгий І.І.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" січня 2017 р. Справа № 572/4096/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "15" квітня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання перерахунку та виплати недоплачених сум ,

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом, в якому просив зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі відновити нарахувння та виплату пенсії, як інваліду третьої групи, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.06.2015 року.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 24.02.2014 року перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області та є інвалідом третьої групи захворювання пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, у зв'язку з чим отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.7).

Судом встановлено, що з 07.04.2006 року по даний час ОСОБА_3 працює на посаді голови Чудельської сільської ради

З 01 квітня 2015 року позивачу призупинено виплату пенсії на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року.

Вказана обставина стала підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з частиною 7 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (зі змінами, внесеними Законом України № 213-VIII від 02.03.2015 року) тимчасово, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних у даній справі правовідносин, в період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Поновлення виплати пенсії у 2016 році законодавством також не передбачено.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (зі змінами, внесеними Законом України № 213-VIII від 02.03.2015 року) тимчасово, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних у даній справі правовідносин, в період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Водночас, пунктом 5 Розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що вона чітко визначає подію з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів" та інших спеціальних законів.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У зв'язку із цим, необхідно констатувати, що вказаний в пункті 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213-УІІІ від 02.03.2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, а тому з вказаної дати втратили чинність норми Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про державну службу" та інших спеціальних Законів щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

Враховуючи те, що з 01.06.2015 року для позивача як державного службовця скасовано норми, що передбачають право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", колегія суддів прийшла до висновку, що відсутні правові підстави для припинення виплати позивачу пенсії за віком, яку призначено відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", у зв'язку з чим відпали підстави для призупинення виплати йому пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічна правова позиція зі спірного питання була висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2016 року справа №333/6710/15-а.

Статею 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.Х1.195( (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) (далі Конвенція) передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Зі змісту статті 18 Конвенції вбачається, що обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду Україна № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акта прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантований ст.46 Конституції України, а тому висновки суду щодо необгрунтованості позовних вимог про поновлення виплати пенсії позивачу з 01 червня 2015 по 31 грудня 2015 року року є помилковими.

Щодо поновлення виплати пенсії позивачу з 01.01.2016 року, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позову.

Так, з 01.01.2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 року.

Частина 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 01.01.2016 згідно змін, внесених Законом України N 911-VIII від 24.12.2015) регламентує, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З аналізу вказаної норми слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", при цьому не має значення, чи набула особа таке право, чи ні. Оскільки стаття 47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не визнана неконституційною, позивач не займає посади в органах, перелічених в пункті 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року, а на час виникнення спірних правовідносин обіймав посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", тому відповідач правомірно тимчасово припинив виплату пенсії позивачу.

Також, Прикінцеві положення Закону № 911-VIII від 24.12.2015 не містять посилань на підстави та обставини, які можуть впливати на відновлення виплати пенсії до 31.12.2016 року. Натомість, згідно Прикінцевих положень до вказаного Закону, після завершення особливого періоду виплата пенсій таким особам здійснюється згідно із законодавством.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню за період з 01 червня 2015 по 31 грудня 2015 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив належним чином всі обставини справи та зробив помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Постанова суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст.202 КАС України, підлягає скасуванню у частині відмови у задоволенні позову за період з 01 червня 2015 по 31 грудня 2015 року з прийняттям в цій частині нової про задоволення позову. В решті постанова підлягає залишенню без зміни.

Згідно ч. 6 ст. 94 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір в сумі 487,20 грн. (квитанція №0.0.462765339.1 від 17.11.2015 р. - а.сп.1), а при поданні апеляційної скарги - 535,92 грн. (квитанція №0.0.661477331.1 від 30.11.2016 р. - а.сп.20).

Відтак, судові витрати ОСОБА_3 у сумі 1023,12 грн. підлягають стягненню з Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 94, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "15" квітня 2016 р. скасувати у частині відмови у задоволенні позову про відновлення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_3 за період з 01 червня 2015 по 31 грудня 2015 року та прийняти в цій частині нову постанову.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3, як інваліду ІІІ групи, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в період з 01 червня 2015 по 31 грудня 2015 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1023 грн. 12 коп.

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/: Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області вул. Суворова, 8,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34500

- ,