Справа № 808/2350/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року о 11 год. 30 хв.Справа № 808/2350/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «ПІВДЕНТРАНСЕНЕРГО»,

до: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області,

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "ПІВДЕНТРАНСЕНЕРГО" звернулось із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.02.2016 № ; 04.05.2016 № та від 04.05.2016 № .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що штрафні санкції застосовано неправомірно. Крім того, вважає, що відповідачем порушено процедуру та строки проведення та оформлення результатів камеральної перевірки, що є достатньою підставою для визнання протиправними та скасування результатів такої перевірки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув. Проти позову заперечує з підстав викладених в письмових запереченнях (вх.№ 25892 від 08.09.2016), зокрема зазначає що при проведенні камеральної перевірки встановлено, що позивачем несвоєчасно сплачено суми податкового боргу по уточнюючим розрахункам по декларації ПДВ № від 24.02.2015, № від 23.07.2015, № від 18.03.2015, № від 19.05.2015, що є порушенням п.50.1 ст. 50, п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, відповідальність за яке передбачена п.126.1 ст. 126 ПК України. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних обставин.

Як встановлено з матеріалів справи, фахівцями Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя проведено камеральну перевірку ПАТ «Акціонерна компанія «Південтрансенерго» з питань своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету за грудень 2014 р., березень-червень 2015 р., за результатом якої складено Акт від 29.01.2016 №180/08-28-1501/00110993 (а.с.7-9).

Перевіркою встановлено що ПАТ «Акціонерна компанія «Південтрансенерго» не своєчасно сплачено суми самостійно визначених грошових зобов'язань по уточнюючим розрахункам до декларації ПДВ за грудень 2014 року (№ від 24.02.2015), за квітень 2015 року, (№ від 23.07.2015) по податковим деклараціям з ПДВ за березень 2015 року, (№ від 20.04.2015) за квітень 2015 року (№ від 19.05.2015) за травень 2015 р. (№ від 16.06.2015), за червень 2015 (№ від 15.07.2015), що є порушенням пункту 50.1 ст. 50, п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

На підставі Акту від 29.01.2016 №180/08-28-1501/00110993 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 22.02.2016 №, яким визначено суму штрафу у розмірі 10% у сумі 111586 грн. 66 коп (а.с.10).

ПАТ «Акціонерна компанія «Південтрансенерго» подано скаргу на вказане вище податкове повідомлення-рішення до Головного управління ДФС у Запорізькій області та Державної фіскальної служби України.

За результатом розгляду скарги, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області винесено податкові повідомлення-рішення від 04.05.2016 №, яким визначено суму штрафу у розмірі 2245 грн. 53 коп. та податкове повідомлення-рішення від 04.05.2016 №, яким визначено суму штрафу у розмірі 17,35 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 13.06.2016 №13144/6/99-99-11-03-01-25, яким у задоволенні скарги відмовлено, та залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 22.02.2016 №, від 04.05.2016 №, від 04.05.2016 № (а.с. 14,15).

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх безпідставними, позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, чинного з 01.01.2011 року, з змінами і доповненнями (далі - ПК України) передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 травня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Як свідчать матеріали справи, 20.02.2015 до ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2014 року у складі декларації з ПДВ за січень 2015 року з узгодженою сумою податкового зобов'язання в розмірі 1423762 грн. по граничному терміну сплати 02.03.2015 (реєстраційний номер від 24.02.2015).

02.03.2015 нарахована сума узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість згідно уточнюючого розрахунку з ПДВ № за грудень 2014 року у розмірі 1423762 грн. частково зменшується за рахунок переплати, яка існувала станом на 02.03.2015 у сумі 358289 грн. 26 коп., а залишок суми в розмірі 1065472 грн. 74 коп. станом на 31.03.2015 залишається не сплаченою.

30.03.2015 нараховано позивачу суму узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість згідно наданої податкової декларації з ПДВ № від 18.03.2015 за лютий 2015 року в розмірі 43123 грн., яка станом на 31.03.2015 залишається не сплаченою.

На підставі заяви ПАТ «Акціонерна компанія «Південтрансенерго» Рішенням Головного управління ДФС у Запорізькій області №2 від 31.03.2015 надано позивачу розстрочення сплати податкового боргу під проценти за податком на додану вартість на загальну суму 1124778 грн. 01 коп. (у т.ч. податкове зобов'язання 1105430 грн. 45 коп. та пеня 19347 грн. 56 коп.) на 9 місяців із щомісячною сплатою рівними частинами у сумі 124975 грн. 33 коп. (у т.ч. основний борг 122815 грн. 89 коп. та пеня 2159 грн. 44 коп. по строкам 24.04.2015, 25.05.2015, 25.06.2015, 24.07.2015, 25.08.2015, 25.09.2015, 23.10.2015, 25.11.2015) остання частина у сумі 124974 грн. 37 коп. по строку 25.12.2015. Вказане рішення набрало чинності 31.03.2015 та відображено в інтегрованій картці платника.

Отже, станом на 31.03.2015 по податковому боргу у сумі 1105429 грн. 75 коп, який виник по уточнюючому розрахунку з ПДВ № за грудень 2014 року, по податкові декларації з ПДВ № від 18.03.2015 за лютий 2015 року, було надано розстрочення сплати податкового боргу.

Як свідчать дані інтергованої картки платника податків - ПАТ «Акціонерна компанія «Південтрансенерго» (а.с. 88-102) підприємством здійснювалася оплата грошових зобов'язань по уточнюючому розрахунку до декларації ПДВ за грудень 2014 року № від 24.02.2015, за квітень 2015 року № від 23.07.2015 по податковим деклараціям з ПДВ за березень 2015 року, № від 20.04.2015 за квітень 2015 року № від 19.05.2015 за травень 2015 р. № від 16.06.2015, за червень 2015 року № від 15.07.2015 з порушенням строків для сплати (із затримкою) у зв'язку з чим у Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області виникло зобов'язання застосувати штрафні санкції.

Відповідно до п.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зі змісту Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затв. Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 №765, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 4 лютого 2014 р. за №217/24994 вбачається, що інтегрована картка платника є належним доказом стану розрахунків платника з бюджетом, у тому числі і наявності у такого платника податкової заборгованості та нарахування штрафних санкцій.

Позивач, у свою чергу, не навів жодних доводів та не подав будь-яких доказів, які б свідчили про необ'єктивність та/або про недостовірність даних у поданих ДПІ інтегрованих картках.

Посилання позивача на невідповідність висновків акту камеральної перевірки його змісту не відповідають дійсності, оскільки предметом перевірки, як вбачається з назви акту перевірки було питання своєчасності сплати податку на додану вартість за певні періоди, при цьому сплата податку за відповідні періоди відбувалась несвоєчасно, отже відсутня невідповідність вступної та описової частини акту перевірки. Відсутня також і невідповідність описової частини та висновків акту перевірки, оскільки висновками перевірки було встановлена несвоєчасна сплата самостійно визначених грошових зобов'язань по уточнюючим розрахункам та деклараціям за період, що відповідає предмету перевірки. В свою чергу посилання в описовій частині акту перевірки на Рішення ОДПС про розстрочення податкового боргу було у зв'язку із тим, що таким рішенням була розстрочена сума податкового боргу з податку на додану вартість самостійно визначена позивачем згідно уточнюючого розрахунку з ПДВ № за грудень 2014 року.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1 ст. 75 ПКУ).

Згідно із п.76.1 ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Безпідставним є також посилання позивача у додатковому обґрунтуванні адміністративного позову (а.с. 38) на приписи п. 200.10 ст. 200 ПК України, оскільки приписами зазначеної норми передбачено 30-денний термін, що настає за граничним терміном отримання податкової декларації для проведення контролюючим органом камеральної перевірки заявлених у ній даних і не регулює спірні правовідносини.

Отже, суд приходить до висновку про правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 22.02.2016 №, від 04.05.2016 №, від 04.05.2016 № та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги те, що контролюючим органом доведено правомірність податкових повідомлень-рішень від 22.02.2016 №, від 04.05.2016 №, від 04.05.2016 №, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова