Справа № 806/1539/16
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"10" січня 2017 р. Справа № 806/1539/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

сторін та їх представників:розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу від 08.07.2016 р. №149 о/с, поновлення на службі, стягнення суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

В серпня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, а в процесі судового розгляду подав адміністративний позов (уточнений), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 04.07.2016р. №646 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_3, визнати протиправним та скасувати наказ від 08.07.2016р. №149 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_3, поновити ОСОБА_3 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на його користь суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу без урахування обов"язкових податків та зборів.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.10.2016 р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано п.1 наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 04.07.2016 р. №646 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_3. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 08.07.2016р. №149 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_3. Поновлено ОСОБА_3 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 08.07.2016р. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_3 15925,68 грн. (п"ятнадцять тисяч дев"ятсот двадцять п"ять гривень шістдесят вісім копійок) середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на його користь середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 р. виправлено описку, допущену у 4-му та 5-му абзацах постанови суду від 24.10.2016 р. у справі №806/1539/16. Правильним вважати: "Поновити ОСОБА_3 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 12.07.2016р. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_3 15483,30 грн. (п"ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят три гривні тридцять копійок) середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу."

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що одночасно підставою видачі дисциплінарного наказу, послугував висновок службового розслідування від 04.07.2016р. про результати службового розслідування за фактом отримання неправомірної вигоди капітаном поліції ОСОБА_3 На момент розгляду справи в суді першої інстанції, кримінальне провадження по обвинуваченню позивача було направлене до Попільнянського районного суду Житомирської області. Судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме провадження у справі не було зупинено, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ України та з листопада 2015 р. - на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 646 від 04.07.2016р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за особисті негативні якості, грубе порушення дисципліни, ігнорування вимог як наказів, так і доручень МВС України, Національної поліції, ГУНП в Житомирській області щодо зміцнення дисципліни і законності Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014р. №1700-VII, скоєння вчинку, який дискредитує звання поліцейського, що виразилось у вимаганні та отриманні неправомірної грошової вигоди від ОСОБА_4 та стало підставою відкриття кримінального провадження стосовно поліцейського, керуючись статтями 2,12,13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. та Законом України від 23.12.2015р. № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції (а.с.40-41).

Наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 646 від 04.07.2016р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" було реалізовано наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №149 о/с від 08.07.2016р. (по особовому складу), яким капітана поліції ОСОБА_3, оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 11.07.2016р. (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача, щодо звільнення ОСОБА_3 із займаної посади.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

02.07.2015 р. прийнято Закон України "Про Національну поліцію" за №580-VIII (надалі - Закон України №580-VIII), який відповідно до преамбули, визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з п.1 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580-VІІІ, він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; ч.7 ст.15 та ч.5 ст.21 цього Закону, які набирають чинності з 01.01.2017 р.

Вказаний Закон опублікований 06.08.2015 р. та набрав чинності 07.11.2015 р.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Частинами 1 та 2 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст.60 Закону України "Про Національну поліцію", проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського.

Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію").

В той же час, пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку з приводу того, що оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджено, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV, який не втратив чинність і продовжує діяти як станом на момент вчинення проступку позивачем, так і на момент накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч.7 ст.13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Судом першої інстанції передбачено, що притягнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справі України до дисциплінарної відповідальності можливе лише за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Підставою видачі наказу від 04.07.2016р. №646 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_3 слугував висновок службового розслідування від 04.07.2016р. "Про результати службового розслідування за фактом отримання неправомірної вигоди капітаном поліції ОСОБА_3". Разом з тим, 23.06.2016р. наказом Головного управління Національної поліції у Житомирській області від №616, відповідно до п.2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013р. №230, за фактом вимагання та отримання ОСОБА_3 неправомірної вигоди призначено службове розслідування (а.с.31)

Стаття 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, яка встановлює, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Порядок проведення службових розслідувань регулюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013р. № 230.

Згідно з п. 2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013р № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ ( пункту 5.4. Інструкції).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з'ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи, а також виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Разом з тим, підставою проведення як службового розслідування так і винесення оскаржуваного Наказу від 04.07.2016р. №646, зокрема, було відкриття кримінального провадження № 0000097 військовою прокуратурою Житомирського гарнізону за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України щодо вимагання працівником правоохоронного органу ОСОБА_3 неправомірної вигоди, за сприяння у незаконній господарській діяльності.

24.06.2016р. ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №000097.(а.с.42-43)

За висновком службового розслідування, зокрема п.2 пропонується: за особисті негативні якості, грубе порушення дисципліни, ігнорування вимог наказів і доручень МВС України, Національної поліції, ГУНП в Житомирській області щодо зміцнення дисципліни і законності, Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 №1700, скоєння вчинку, який дискредитує звання поліцейського, що виразилось у вимаганні та отриманні неправомірної вигоди від ОСОБА_4 та стало підставою відкриття кримінального провадження стосовно поліцейського, керуючись статтями 2,12,13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого законом України від 22.02.2006 та Законом України від 23.12.2015 №901 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв"язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 звільнити зі служби в поліції (а.с.34-39).

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація - це підрив довір"я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, можна дійти висновку, що вони тісно пов"язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ, в тому числі поліцейських, пов"язані, насамперед з низкою моральних вимог, які пред"являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, під вчинками, що дискредитують звання поліцейських, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою - поліцейським, у зв"язку з виконанням службових обов"язків або не пов"язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено про те, що висновок ґрунтується лише на факті порушення органами прокуратури кримінального провадження та повідомленні про підозру у вчиненні злочину, однак вимагання службовою особою грошових коштів є кримінально караною дією, що підлягає встановленню за наслідками кримінального провадження і доведення вини особи, разом з тим, ні з висновку, а ні з оскаржуваних наказів не вбачається в чому саме полягає протиправність дій ОСОБА_3 і яким чином такі дії дискредитували його звання.

Посилання відповідач на те, що оскільки на момент розгляду справи в суді першої інстанції, кримінальне провадження по обвинуваченню позивача було направлене до Попільнянського районного суду Житомирської області, тому судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме провадження у справі не було зупинено, що призвело до неправильного вирішення справи є безпідставним виходячи з натсупного.

Підстави для зупинення провадження у справі №806/1539/16 зазначені в ст.156 КАС України, однак зазначені Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області заявником обставини не є підставою для зупинення провадження у адміністративній справі № 295/11933/16-а.

При цьому, пунктами 1, 2 частини 1 статті 91 Кримінально-процесуального кодексу (далі - КПК) України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, як подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), так і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто затримання особи за вчинення злочину і повідомлення її про підозру у вчиненні злочину не є доказами винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

До того ж, відповідно до закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України принципу презумпції невинуватості особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ч. 5 ст. 17 КПК).

У рішенні від 10.02.1995 в справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002р. у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що сам по собі факт порушення кримінального провадження стосовно позивача, не свідчить про доведеність його вини у вчиненні злочину, отже в ході службового розслідування обставини вчинення дисциплінарного порушення позивачем не з'ясовані, вина позивача не доведена, а жодні докази вчинення дисциплінарного проступку позивачем як в матеріалах службового розслідування так і в матеріалах адміністративної справи відсутні, а відповідно п.1 оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області №646 від 04.07.2016р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 є протиправним. Разом з тим, відповідачем при звільненні позивача за відсутності беззаперечних доказів вчинення ним дій, які дискредитують звання, та за наявності порушеного кримінального провадження, по якій не ухвалено обвинувального вироку, порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу, тому наказ від 04.07.2016р. №646 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 прийнятий без врахування всіх обставин що мають значення для прийняття рішення, та з порушенням принципу розсудливості, а отже підлягає скасуванню.

З огляду на те, що п.1 наказу відповідача №646 від 04.07.2016 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_3 , для реалізації якого був виданий наказ від 08.07.2016 №149 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_3, судом визнано протиправним, отже і наказ №149 о/с від 08.07.2016 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого Попільнянського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 12.07.2016р.

Відповідно до ч.2,3 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Як вбачається з наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області №149 о/с від 08.07.2016р. (по особовому складу), капітана поліції ОСОБА_3, звільнено зі служби 11.07.2016р.

Отже, позивач підлягає поновленню на службі з 12.07.2016р.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 р. (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Обчислення середньої заробітної плати позивача, судом першої інстанції проведено у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 та вірно визначено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як - 15483,30 грн..

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" жовтня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "10" січня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,13500

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Національної поліції в Житомирській області вул.Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008

4 - представнику позивача - ОСОБА_6, АДРЕСА_2 - ,