Справа № 608/2018/16-а
Суддя: Коломієць Н. З.
Дата ухвалення: 2016-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2016 року Справа № 608/2018/16-а

Номер провадження2-а/608/112/2016

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача Камінського М. В.

представника відповідача Павлинів І. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області про визнання дій відповідача неправомірними відносно відмови в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити відповідні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області про визнання дій відповідача неправомірними відносно відмови в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити відповідні дії. В позовній заяві вказав, що у 1994 та 1998 роках його було обрано головою Косівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області та присвоєно ранг державного службовця. На виборній посаді він пропрацював до 2002 року, протягом повних двох скликань. Із виповненням 60 років йому було призначено пенсію за віком на загальних підставах. 13 жовтня 2016 року йому виповнився 61 рік 6 місяців і позивач звернувся в управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області з заявою про перерахунок пенсії на підставі ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», де вказано, що посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку,

передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати,

на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне

страхування, за останньою займаною виборною посадою на день

призначення пенсії. Однак, відповідач йому відмовив у цьому, посилаючись на те, що пунктами 10 та 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу» визначено право на призначення пенсій відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року «Про державну службу» тільки особам, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Вважає відмову відповідача протиправною, просить визнати дії відповідача щодо відмови в обчисленні та перерахунку пенсії в порядку, передбаченому для державних службовців - неправомірними та зобов'язати відповідача обчислити та перерахувати пенсію в порядку, передбаченому для державних службовців.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Камінський М. В. підтримують позовні вимоги, просять їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача Павлинів І. Г. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до п.11 Прикінцевих та Перехідних Положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 12 Прикінцевих та Перехідних Положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. На сьогоднішній день ст. 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) не визнана не конституційною та не скасована, а також актами Кабінету Міністрів України не внесено в перелік посад державної служби посади, які дають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Враховуючи все вище наведене, робота в органах місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» не відноситься до категорій посад державної служби, що дають право на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» за 1993 рік.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 07 липня 1994 року був обраний головою Косівської сільської ради народних депутатів, 17 квітня 1998 року повторно обраний Косівським сільським головою відповідно до статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в України». 15 травня 2002 року звільнений з посади Косівського сільського голови у зв'язку із закінченням строку повноважень згідно п.1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Вищевказані факти стверджуються відмітками у трудовій книжці ОСОБА_1, рішеннями від 07.07.1994 року, 17.04.1998 року та довідкою Косівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 198 від 28.11.2016 року.

На даний час позивач є пенсіонером, що стверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 15 червня 2015 року.

Відповідно до ч. 10 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28

Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,

призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.

25 жовтня 2016 року позивач звернувся з заявою про перерахунок призначеної пенсії, як особа, якій виповнився 61 рік та 6 місяців, як посадовій особі місцевого самоврядування, яка працювала на виборній посаді - на посаді сільського голови у порядку, передбаченому для державних службовців.

Згідно вкладки до протоколу № 158276 від 28.10.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки згідно пунктами 10 та 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-V-ІІІ «Про державну службу» визначено право на призначення пенсій відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» тільки осіб, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в країні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та має пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створення мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У частині першій ст. 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 5 рішення Конституційного Суду України № 1-зп від 13 травня 1997 року та пунктом 2 рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року встановлено, що стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно - правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України). Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законами України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Відповідно до статей 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статті Конституції України (лист Вищого адміністративного суду України №1875/10-14/16 від 17 серпня 2016 року).

Також, за правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (2014рік), за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.Тому, бездіяльність держави в особі Кабінету Міністрів України щодо не внесення в перелік посад державної служби посад, які дають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» і тримання громадян у правовій невизначеності, слід кваліфікувати невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Тому, при вирішенні даного спору, суд керується в першу чергу нормами Конституції України, які мають найвищу юридичну силу та в силу яких до правовідносин, які виникли при дії одних законів, та продовжують існувати, не можуть застосовуватися пізніше прийняті закони, які погіршують становище позивача з приводу належного пенсійного забезпечення, в порівняні з тим, яке існувало при виході його на пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органами державної виконавчої влади і суб'єктами владних повноважень, а тому, керуючись вимогами ст. 19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання про застосування закону у часі регулюється згідно зі ст.ст. 21 та 22 Конституції України, які гарантують людині, що її права і свободи, будучи невідчужуваними та непорушними, не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, ці закони, зміни до законів, не розповсюджуються на вже існуючі права і свободи людини, якщо вони звужують зміст та обсяг цих прав і свобод.

При перерахунку пенсії ОСОБА_1, як посадовій особі місцевого самоврядування, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії та порядок її перерахування, яка діяла на момент призначення пенсії. Така підстава закладена у п. 10 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З урахуванням викладеного, відповідач був зобов'язаний провести перерахунок пенсії на підставі документів, поданих ОСОБА_1 в порядку, передбаченому для державних службовців.

Тому, суд вважає неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1, а вимоги щодо здійснення перерахунку його пенсії є обґрунтованими, тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, Законом України «Про державну службу» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-111) , Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст. ст. 10, 11, 69, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1 в обчисленні та перерахунку пенсії в порядку, передбаченому для державних службовців - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області обчислити та перерахувати пенсію ОСОБА_1 в порядку, передбаченому для державних службовців з 25 жовтня 2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: (підпис)

Копія вірна

Постанова набрала законної сили « » року

Оригінал постанови знаходиться в матеріалах справи № 608/2018/16-а

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію постанови видано " " р.

Секретар: