Справа № 813/3989/16
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року справа № 813/3989/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з позовом до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Залізнична ОДПІ, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.09.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 97 878,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав таке. Зі змісту акта перевірки слідує, що ФОП ОСОБА_3 порушено вимоги пункту 152.2 статті 152 Податкового кодексу України. Так, стаття 152 Податкового кодексу України встановлює порядок обчислення податку на прибуток підприємств. Перелік платників податку на прибуток підприємств визначений статтею 133 розділу III Податкового кодексу України. За положеннями цієї статті фізичні особи-підприємці не є платниками податку на прибуток підприємств, відтак визначені в акті перевірки порушення є хибними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням відповідачем норм податкового законодавства. У зв'язку з цим, позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що належить скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю.

Відповідач участі повноважного представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявні письмові заперечення та додаткові пояснення до заперечень, зміст яких полягає в наступному. У відповідності до наданих до перевірки документів за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 ФОП ОСОБА_2 отримав дохід на загальну суму 849758,80 грн. по наступних КВЕД: 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування в сумі 314358,80 грн. та 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна в сумі 535400,00 грн. За 2014 рік підприємцем задекларовано дохід в сумі 849758,80 грн. тільки за одним видом економічної діяльності, по якому сплачується торговий патент, без розмежування доходу, отриманого від надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, відображеного у декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, виявлено порушення, що полягало у відсутності розподілу отриманих доходів в розрізі видів діяльності по КВЕД. Так, перевіркою встановлено, що по діяльності, яка підлягає патентуванню дохід становив 314358,80 грн., а по наданню в оренду майна дохід становить 535400,00 грн. (ст. 14-15 акту перевірки). Враховуючи вищенаведене, перевіркою правильності визначення ФОП ОСОБА_2 чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку 5 до податкової декларації за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. встановлено його заниження на суму 477800,00 гривень, що спричинило заниження податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на 78302,81 грн.

З цих підстав просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Залізничною ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015.

За результати перевірки складено акт від 23.09.2016 №84/13-03-13-03/.

Згідно з актом перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог пункту 167.1 статті 167, пункту 152.2, пункту 177.1, пункту 177.2, пункту 177.4, пункту 177.6, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 отримував доходи за такими видами економічної діяльності: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (роздрібної торгівлі напоями) (КВЕД 56.10) та надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД 68.20).

Згідно з наданими до перевірки документами за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 позивач отримав дохід на загальну суму 849758,80 грн. Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності за вказаний період, порушень не встановлено.

Водночас, податковим органом виявлено розбіжності, в частині відображення отриманих доходів в розрізі видів діяльності, а саме в декларації про майновий стан і доходи окремо не відображений дохід від надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. За даними перевірки загальний оподатковуваний дохід позивача у 2014 році становив 849758,80 грн., в тому числі: 314358,80 грн. - дохід від діяльності ресторанів та надання послуг мобільного харчування; 535400,00 грн. - дохід від надання в оренду й експлуатацію власного та орендованого нерухомого майна.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, відповідачем не встановлено порушень правильності визначення загальної суми документально підтверджених витрат позивача за вказаний період.

Однак, за результатами перевірки податковий орган дійшов висновку про заниження відповідачем чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку 5 до податкової декларації за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, на загальну суму 477800 грн.

З пояснень представника відповідача судом встановлено, що такий висновок зроблений за результатами розмежування доходів та витрат платника податків за видами діяльності, а тому, з урахуванням такого розмежування, перевіркою збільшено суму грошового зобов'язання позивача по податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на загальну суму 78302,81 грн.

Як наслідок, Залізничною ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.06.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 117454,22 грн., в тому числі сума грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням - 78302,81 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 39151,41 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача ФОП ОСОБА_2 оскаржив його до Головного управління ДФС у Львівській області.

За результатами розгляду скарги позивача ГУ ДФС у Львівській області рішенням від 22.08.2016 №4205/10/13-01-10-01-05 скасовано податкове повідомлення-рішення Залізничної ОДПІ від 21.06.2016 № в частині 19575,71 грн. штрафних санкцій, застосованих згідно з п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, в іншій частині вказане податкове повідомлення - рішення Залізничної ОДПІ залишило без змін. Одночасно зобов'язано Залізничну ОДПІ прийняти та направити ФОП ОСОБА_2 податкове повідомлення-рішення згідно з законодавством та з урахуванням висновків ГУ ДФС у Львівській області.

27.06.2016 Залізничною ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 97 878,51 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 78 302,81 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 19 575,70 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду.

При вирішенні спору суд враховує таке.

Відповідно пункту 177.1. статті 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської дальності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1. статті 167 ПК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Згідно з пунктом 177.2 статті 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

За положеннями пунктом 177.4. статті 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно і розділом III цього Кодексу.

Розділ III ПК України регулює відносини щодо порядку сплати податку на прибуток.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, пунктами 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Визначення витрат наведено у підпункті 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України, згідно з яким витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником);

В акті перевірки відповідач вказує на необхідність дотримання позивачем вимог пункту 152.2 статті 152 ПК України, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин та згідно з якою платник податку, який проводить діяльність, що підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, зобов'язаний окремо визначати податок від кожного виду такої діяльності та окремо визначати податок від іншої діяльності. З цією метою ведеться окремий облік доходів, отриманих від діяльності, що підлягає патентуванню, та витрат, пов'язаних з веденням діяльності з урахуванням від'ємного значення як результату розрахунку об'єкта оподаткування.

Водночас суд зазначає, що вказана норма поширювалась лише на платників податку на прибуток підприємств, а стаття 152 ПК України регулювала порядок обчислення цього податку.

Статтею 133 ПК України визначено перелік суб'єктів, які є платниками податку на прибуток. Відповідно до положень цієї статті платниками податку на прибуток є виключно юридичні особи.

Отже, норми статті 152 ПК України не поширювались на позивача.

Фізичні особи-підприємці, окрім осіб що обрали спрощену систему оподаткування, є платниками податку на доходи фізичних осіб, який визначається у порядку, передбаченому розділом IV ПК України.

Отже, суд вважає хибним твердження представника відповідача з приводу того, що при визначенні об'єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб необхідно керуватись положеннями розділу ІІІ ПК України щодо визначення податку окремо від кожного з видів господарської діяльності, оскільки такі твердження не ґрунтуються на нормах ПК України.

Як вже зазначалось, за положеннями кодексу, суб'єкти господарювання - фізичні особи-підприємці у 2014 році повинні були керуватись положеннями розділу ІІІ ПК України лише при визначенні вартості витрат, безпосередньо пов'язаних з господарською діяльністю.

Інші, наведені в акті перевірки, норми ПК України не встановлювали обов'язку платника податків - фізичну особу визначати податок окремо по кожному виду господарської діяльності. На переконання суду такий обов'язок виникає виключно у випадку отримання у звітний період інших доходів, не пов'язаних з господарською діяльністю платника податку.

За наведеного та з урахуванням встановлених обставин по справі суд вважає, що викладені в акті перевірки від 23.09.2016 №84/13-03-13-03/висновки податкового органу про порушення позивачем норм ПК України є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов про визнання протиправним та скасування прийнятого на підставі таких висновків податкового повідомлення-рішення є обґрунтованим та належить до задоволення.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № від 27.09.2016.

Стягнути з Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір в сумі 978 (дев'ятсот сімдесят вісім) гривень 79 коп.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.І. Кузан .