Справа № 813/64/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

05 січня 2017 року Справа № 813/64/17

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулкевич І.З. розглянув матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якій просить суд: визнати протиправними дії Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, зобов'язати, Львівській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни до графи "національність матері"- «полька» в актовому записі про народження № 2392 від 17.07.1947 року, складеному на громадянина ОСОБА_1 Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві та внести зміни до графи «національність батька» -"поляк" в актовому записі про № 3079 від 21.10.1983 року, складеного на громадянку ОСОБА_2 Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві.

Із доданих матеріалів, судею встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що 17 липня 1947 року зроблено актовий запис за №2392, видано Свідоцтво про народження НОМЕР_1.

Відповідно до вимог ст. 107 КАС України при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суддя з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши матеріали позову, суд вважає, що слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За приписами ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом із тим, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між двома конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. У випадку, якщо суб'єкт (в тому числі орган державної влади, місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, та відповідно не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів.

Згідно ст. 2 Сімейного кодексу України, цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім'ї, визначеними у ньому.

Статтею 7 Сімейного кодексу України визначено загальні засади регулювання сімейних відносин, відповідно до яких сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

Загальні підстави виникнення прав та обов'язків матері, батька і дитини визначено ст. 121 Сімейного кодексу України, згідно яких права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 49 Цивільного кодексу України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 р. № 2398-ІV (далі - Закон № 2398-ІV).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Статтею 300 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно пункту 1-2 Правил державної реєстрації цивільного стану в Україні, затверджених Наказом МЮУ від 18.10.2000 р № 52/5 державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Органами державної реєстрації актів цивільного стану, які проводять державну реєстрацію, є відділи державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, виконавчі органи сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та інших актів законодавства.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що спори про внесення змін до актового запису підлягають розгляду у порядку цивільного законодавства.

Суддею з'ясовано, що позивач звернулася до суду з позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просить внести зміни до актового запису про народження № 2392 від 17.07. 1947 року та до актового запису про народження № 3079 від 21.10.1983 року, тобто, дана справа стосується порушеного права, що виникає із сімейних відносин, у зв'язку з чим підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна позиція викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України, а саме в ухвалах від 11.02.2016 р. № К/800/34745/15 (справа 813/1518/15), від 15.07.2015 р. № К/800/40873/14 (справа № 958/04-04-38), від 25.03.2015 р. № К/800/6557/15 (справа № 825/3145/14) та від 17.12.2015 р. № К/9991/7608/12 (2а-1150/10/2027).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов до висновку, що подана позовна заява не підлягає розгляду адміністративним судом, а тому суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративні справі. Разом з тим, суд роз'яснює позивачу, що поданий позов повинен розглядатись у межах цивільного судочинства.

В разі відмови у відкритті провадження у справі, сплачена сума судового збору, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", повертається за ухвалою суду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 3, 4, 17, 109, 128, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати позивачу.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, згідно ст. 186 КАС України. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано, згідно ст. 254 КАС України. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Гулкевич І.З.