Справа № 428/13509/16-а
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області у складі Баронін Д.Б., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання призначити та нарахувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання призначити та нарахувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

В обґрунтування позову позивач вказує, що її згідно рішення сесії Луганського обласної ради народних депутатів від 18 березня 1993 року обрана суддею Первомайського міського суду Луганської області. Згідно постанови Верховної ради України від 19 червня 2003 року № 247-VII її було обрано безстроково суддею Первомайського міського суду Луганської області, а 07.04.2015 Указом Президента України «Про переведення суддів» № 203/2015 було переведено суддею до Сєвєродонецького міського суду Луганської області. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600 -У111 «Про звільнення суддів» у зв'язку з поданням заяви про відставку її було звільнено з посади судді Сєвєродонецького міського суду. 03.10.2016 Наказом Сєвєродонецького міського суду Луганської області позивача було відраховано зі штату Сєвєродонецького міського суду. Розпорядження № 5205 від 28.10.2016 «Про призначення пенсії» УПФУ у м. Сєвєродонецьку їй було призначено довічне грошове утримання у розмірі 86 % від заробітної плати судді з 04.10.2016 року. При призначенні щомісячного довічного грошового утримання відповідачем було зараховано до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання лише період роботи позивача на посаді судді з 22.03.20103 по 03.10.2016, що становить 23 роки 6 місяців 13 днів. Позивач вважає, що такі дії УПФУ в м. Сєвєродонецьку щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення довічного грошового утримання виключно періоду судді, та неврахування стажу роботи на посаді помічника голови Первомайського міського суду Луганської області та на посаді старшого інспектора спецчастини закладу УТ 389/39 УВС Пермського облвиконкому є протиправними, оскільки вона отримала статус судді 18.03.1993 року і відповідно до частини 6 статті 44 Закону України «Про статус суддів», в редакції чинної на час отримання нею статусу судді, було передбачено, що для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.10.2015 дії ТУ ДСА України в Луганській області щодо обчислення та нарахування надбавки за вислугу років ОСОБА_2 були визнані протиправними та було зобов'язано ТУ ДСА України в Луганській області донарахувати надбавку за вислугу років в розмірі 60 відсотків посадового окладу, врахувавши як виключно суддівській стаж, так і стаж роботи на посаді помічника голови суду і на посаді старшого інспектора спецчастини закладу УТ 389/39 УВС Пермського облвиконкому. Окрім цього позивач зазначає, що відповідач, вирішуючи питання щодо призначення їй щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 % не взяв до уваги положення постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», що привело до прийняття незаконного рішенням. За таких обставин вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосувати положення пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 та пункт 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VІ, яким встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. У зв'язку з цим у вказаному позові ОСОБА_2 просить про наступне:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в частині зарахування стажу роботи на посаді судді при призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 у розмірі 86% згідно протоколу №5205 від 28.10.2016 - протиправними;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сєвєродонецьку Луганської області призначити та нарахувати ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання з 04 жовтня 2016 року в розмірі 90 % грошового утримання судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру, виходячи зі стажу роботи - 28 років 01 місяць 7 днів, з врахуванням фактично виплачених сум.

Представник відповідача надала до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначила, що на час звернення позивача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.10.2016 діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VІІІ). На підставі аналізу частини 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зарахування періоду роботи в органах внутрішніх справ з 24.12.1985 по 16.07.1988 та на посаді помічника суду з 21.03.1991 по 22.03.1993 до стажу роботи на посаді судді не передбачено. Тому згідно наданих документів позивачем до стажу роботи ОСОБА_2 був зарахований лише стаж на посаді судді, який складав 23 роки 06 місяців 13 днів і відповідно розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача становить 86 % його заробітної плати. Встановлювати розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача у розмірі 90 % її заробітної плати не має правових підстав. За таких обставин Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку вважає позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтованими та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні позивач присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 3, ч. 4, 6 ст. 128 КАС України судом було вирішено розглянути справу в письмовому провадженні без проведення судового засідання та, відповідно, без складання журналу судового засідання.

Дослідивши надані учасниками розгляду справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 (російською), згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_2 працювала на таких посадах:

- з 24.12.1985 по 16.07.1988 - була переведена на посаду начальницького складу та служила в органах внутрішніх справ безперервно 2 роки шість місяців 22 дні;

- з 01.02.1989 по 20.03.1991 - юрисконсультом на збагачувальній фабриці Горська п/о «Первомайскуголь»;

- з 21. 03.1991 - помічником голови Первомайського міського народного суду;

- з 22.03.1993 - була обрана народним суддею Первомайського міського народного суду;

- з 30.07.2003 - обрана безстроково суддею місцевого Первомайського міського суду Луганської області;

- з 07.11.2008 - приступила до виконання обов'язків заступника голови Первомайського міського суду Луганської області;

- з 08.11.2013 - продовжує здійснювати повноваження заступника голови Первомайського міського суду Луганської області до призначення заступника голови суду в порядку, встановленому Законом України;

- з 11.04.2014 - увільнена від виконання повноважень заступника голови Первомайського міського суду Луганської області;

- з 14.04.2015 - звільнена за переведенням до Сєвєродонецького міського суду Луганської області;

- з 15.04.2015 - зарахована до штату Сєвєродонецького міського суду Луганської області за переведенням з Первомайського міського суду Луганської області;

- 03.10.2016 - відрахована з штату Сєвєродонецького міського суду Луганської області за переведенням з Первомайського міського суду Луганської області.

Наказом голови Сєвєродонецького міського суду «Про звільнення ОСОБА_2.» від 03.10.2016 суддю Сєвєродонецького міського суду Луганської області Скочій Ганну Дмитрівну було відраховано 03 жовтня 2016 року зі штату Сєвєродонецького міського суду Луганської області у зв'язку з поданням нею заяви про відставку.

Згідно копії розрахунку стажу роботи судді Скочій Ганни Дмитрівни, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахованого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, до такого стажу увійшла робота на посадах начальницького складу УВС Пермського облвиконкому з 24.12.1985 по 16.07.1988 (02 роки 06 місяців 23 дні), на посаді помічника голови Первомайського міського народного суду з 21.03.1991 по 21.03.1993 (02 роки 00 місяців 01 день), суддею Первомайського міського суду Луганської області з 22.03.1993 по 14.04.2015 (22 роки 00 місяців 24 дні), суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області з 15.04.2015 по 03.10.2016 (01 рік 05 місяців 19 днів).

Відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.10.2016 за № 1840/16 вих., наданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області, заробітна плата ОСОБА_2, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становила 23200,00 грн. Довідка була видана на підставі ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI в редакції ЗУ «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII та особового рахунку судді, працюючого на відповідній посаді за жовтень 2016 р.

04 жовтня 2016 року ОСОБА_2 подала до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області заяву про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Пенсію вона не одержувала.

Згідно копії подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 1 від 21 жовтня 2016 року, Сєвєродонецький міський суд Луганської області надав вказане подання для встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2. Стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання визначений тривалістю в 28 років 01 місяць 07 днів. Заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання становить: оклад у розмірі 14500, 00 грн., доплата за вислугу років 60 % - 8700,00 грн.

Відповідно до копії протоколу № 5205 від 28.10.2016 ОСОБА_2 було призначено довічне утримання з врахуванням стажу судді 23 роки 06 місяців 13 днів, страхового стажу з 01.07.2000 - 16 років 03 місяці, загального стажу (повного) - 35 років 06 місяців 10 днів. Розрахунок утримання був здійснений та нарахований щомісячно в сумі 19952,00 грн. виходячи з 86 % від заробітку.

Згідно із копією довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07.12.2016 за № 2164/16 вих., наданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області, заробітна плата ОСОБА_2, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становила 25600,00 грн. Довідка була видана на підставі ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI в редакції ЗУ «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII та особового рахунку судді, працюючого на відповідній посаді за грудень 2016 р.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року адміністративний позов по справі № 812/897/15 за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії позов був задоволений частково. Були визнані протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області щодо обчислення та нарахування ОСОБА_2 надбавки за вислугу років на підставі наданої Сєвєродонецьким міським судом Луганської області інформації від 09.06.2015 № 8672 про визначення стажу роботи на посаді судді 22 роки 02 місяці 09 днів. Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області було зобов'язане донарахувати та виплатити ОСОБА_2 надбавку за вислугу років, виходячи з розміру 60 % посадового окладу, за період з червня 2015 року по жовтень 2015 року.

У частині першій статті 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів станом на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача у відставку були урегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року у відповідній редакції.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода.

Статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати суддів відповідних судів.

Як зазначив Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття - однорідними та взаємопов'язаними. Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення.

В рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України вирішив визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

- пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними згідно із вищенаведеним рішенням, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Також, Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання";

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку";

- не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Стосовно посилання позивача щодо незарахування Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області стажу роботи на посаді старшого інспектора спецчастини закладу УТ 389/39 УВС Пермського облвиконкому з 24.12.1985 по 16.07.1988., а також на посаді помічника Первомайьсокго міського суду Луганської області з 21.03.1991 по 22.03.1993 при призначенні щомісячного довічного грошового утримання, суд зазначає наступне.

Статус судді позивач отримала 18.03.1993 року.

Згідно із ч. 6 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, яка була чинною станом на час набуття позивачем статусу судді та станом на час набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 року) для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Згідно із п. 11 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 року судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 192-VIII, не містять положення стосовно збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку.

Відсутність такої норми є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Отже судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання, із набуттям чинності вказаним законом право на отримання такого грошового утримання не втрачають, та відповідно позивач має право отримувати грошове утримання у відставці в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді із урахуванням її стажу роботи.

Отже, з урахуванням вислуги ОСОБА_2 - 28 років 01 місяць 07 днів, вона має право на щомісячне довічне грошове утримання з 04 жовтня 2016 року у розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки вона має право на призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % з 04 жовтня 2016 року.

В частині задоволення вимог про зобов'язання відповідача призначити та нарахувати позивачу утримання виходячи з певних довідок ТУ ДСА в Луганській області суд вважає за необхідне вказати, що з протоколу № 5205 від 28.10.2016 вбачається, що для розрахунку виплат позивачу відповідач за власним розсудом брав суму, яка відповідає довідці ТУ ДСА в Луганській області від 04.10.2016 року, тобто права позивача в частині визначення суми, з якої слід виходити при розрахунку щомісячного утримання, порушені не були.

Отже, у вищенаведеній частині спір між сторонами фактично не виник і у задоволенні цієї частини вимог належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно із статтею 94 КАС України, суд враховує, що позивачем було сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. і при цьому позовні вимоги було задоволено частково, в той час як відмовлено було у незначній частині вимог, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

В частині прохання позивача про негайне виконання цієї постанови суд вважає за необхідне відмовити, адже згідно із ч. 1 ст. 256 КАС України негайному виконанню підлягають постанови, в яких вирішується питання про стягнення певних платежів, в той час як позивачем вимоги про стягнення конкретних сум платежів заявлені не були.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 118, 158-163, 171, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання призначити та нарахувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в частині зарахування стажу роботи на посаді судді при призначенні (перерахунку) та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 у розмірі 86% згідно протоколу № 5205 від 28.10.2016 - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сєвєродонецьку Луганської області призначити та нарахувати ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання з 04 жовтня 2016 року в розмірі 90 % грошового утримання судді на відповідній посаді з урахуванням фактично виплачених сум без обмеження граничного розміру, виходячи зі стажу роботи - 28 років 01 місяць 7 днів.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, код 21792459, суму судових витрат в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.Б. Баронін