Справа № 719/253/16-а
Суддя: Луців О. В.
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 719/253/16-а
Номер провадження 2-а/719/2/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року

м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Луців О.В.,

секретаря Матковської А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бучачи І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новодністровськ, Чернівецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язання відновити виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2016 року на виконання ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09 серпня 2016 року до Новодністровського міського суду Чернівецької області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ГУ Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, в якому позивач просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії та зобов'язати ГУ Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відновити виплату пенсії з 01.04.2015 року у раніше визначеному розмірі, яка була призначена згідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він 31.12.2008 року звільнений з міліції та отримав на підставі ЗУ «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» статус ветерана ОВС.

З 01.01.2009 року позивачу була призначена довічна пенсія, яку він отримував до квітня 2015 року. Починаючи з 16.11.2009 року та станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 працює на посаді судового розпорядника Сокирянського районного суду Чернівецької області.

Зазначив, що про тимчасове припинення виплати пенсії дізнався із засобів масової інформації, при цьому будь-яких попереджень чи роз'яснень з цього приводу від ГУ Пенсійного фонду України в Чернівецькій області він не отримував.

16 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із проханням відновити виплату пенсії та здійснити відповідний перерахунок починаючи з квітня 2015 року по теперішній час. Однак, у відповідь відповідач вказав, що у зв'язку із набранням чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року та враховуючи те, що позивач працює на посаді, віднесеній до категорії посад, передбачених ЗУ «Про державну службу», пенсія йому не виплачується і підстави для її поновлення відсутні.

Вважає дії Управління ПФК в Чернівецькій області неправомірними, оскільки вони порушують його права, закріплені ст..ст. 22, 24, 43, 46 КУ, а норми ч. 5 ст. 43, ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року (надалі - Закон № 2262-XII), - такими, що суперечать Основному Закону України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задоволити в повному обсязі.

Бучача І.В. просила суд відмовити у його задоволенні позову з підстав, викладених у письмовому запереченні відповідача, зокрема. Посилалась на п. 12 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII (надалі - Закон №213-VIII), який набрав чинності з 01.04.2015 року та змінив абз. 2 ч. 4 ст. 47 Закону №1058-IV. З урахуванням внесених змін вказана стаття передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Окрім того, Законом №213-VIII були внесені зміни в ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється». Цим же Законом передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. Починаючи з 01.04.2015 року особам, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про Державну службу» пенсія не виплачується.

Відповідач додав, що Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. При цьому вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такої, у тому числі, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже обмеження у виплаті пенсії для працюючих пенсіонерів продовжують діяти, відповідно, правові підстави для поновлення виплати раніше призначеної пенсії згідно вказаного закону відсутні.

Посилається на те, що Закон України «Про державну службу» входить до переліку законів, норми про пенсійне забезпечення яких, скасовується з 01.06.2015 року у відповідності до п.5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ. Вважав, що з 01.06.2015 року відмінено лише призначення та перерахунок пенсій по спеціальних законах, а не скасовано посаду державної служби.

Окрім того, п. 22 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 року №911-VIII (надалі - Закону №911-VIII), абз. 2-3 ч. 1 ст. 47 Закону №1058-IV викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється». Аналогічні зміни Законом №911-VIII були внесені в ст.. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відтак, відповідач вважає свої дії правомірними, у зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

При цьому, Управління ПФУ в Чернівецькій області звертало увагу суду на порушення позивачем строків звернення до суду, зокрема, просило залишити позовну заяву без розгляду згідно ст. 100 КАС України в частині позову, неохопленого шестимісячним строком звернення до суду.

Проте, представник відповідача Бучача І.В. з огляду на рішення КСУ від 20.12.2016 року вважала, що позивачу слід відновити виплату пенсії з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року включно, натомість з 01.01.2017 року підстав для поновлення виплат немає, оскільки внесено зміни в Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року, які конституційними не визнані.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач з 01.01.2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Чернівецькій області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року (надалі - Закону № 2262-XII).

12 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача про відновлення його пенсійного утримання, проведення відповідного перерахунку та повернення заборгованості по пенсії, починаючи з квітня 2015 року по теперішній час (а.с. 11).

Листом ГУ Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 90/Г-11 від 24.05.2016 року позивача повідомлено про те, що у 2015 році питання пенсійного забезпечення були врегульовані ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, яким змінено порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, зокрема тимчасово у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону у період роботи, пенсії не виплачуються. А тому, враховуючи те, що в період дії ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року та ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року ОСОБА_1 працює на посаді, віднесеній до категорій посад, передбачених ЗУ «Про державну службу», виплата пенсії з 01.04.2015 року не проводиться і підстави для її поновлення наразі відсутні (а.с. 12).

Також судом встановлено, що станом на даний час позивач працює на посаді судового розпорядника Сокирянського районного суду Чернівецької області, що підтверджується довідкою № 29/101/2016 від 16.06.2016 року (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод чи інтересів. Стаття 100 КАС України передбачає, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову за умови, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як вбачається із адміністративного позову ОСОБА_1 не просив поновити строк на звернення до суду, а лише вказував на обставини звернення до відповідача лише 12.05.2016 року.

Однак суд вважає, не дивлячись на відсутність клопотання про поновлення строків, що останні були пропущенні позивачем без поважних причин, так як надсилання повідомлення про тимчасове призупинення виплати пенсії зі сторони УПФУ в Чернівецькій області не є обов'язком відповідача з огляду на оприлюднення Закону України №213-VIII, а тому ОСОБА_1 повинен був знати про внесення відповідних змін в законодавство, що регулює пенсійне забезпечення.

Оскільки позивач звернувся до суду 05.07.2016 року, позовні вимоги про безпідставність невиплати йому пенсії за період з 01.04.2015 року до 04.01.2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Що стосується неправомірності поновлення виплати пенсії позивачу з 05.01.2016 по теперішній час, то суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року внесено зміни до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З урахування внесених змін вказана стаття Закону передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", " Про державну службу", "Про прокуратуру", ";Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Разом з тим, з 01 січня 2016 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року, відповідно до якого у ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» абзаци другий і третій викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Цим же законом були внесенні зміни також в ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року, які полягали в тому, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Проте Рішенням КСУ від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"» перше речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, відповідно до якого тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Оскільки Рішення КСУ набирає чинності в момент проголошення і визнає відповідні норми законодавства неконституційними саме з часу прийняття, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії та зобов'язання відновити її виплату з 20.12.2016 року до 31.12.2016 року включно є підставними, а тому підлягають задоволенню.

Проте, п. 10 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 року у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року", а у ст. 54 даного Закону № 2262-XII частину першу викладено в такій редакції: "Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889?VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії не виплачуються".

Також, вищевказаним Законом України № 1774-VIII, зокрема, п. 22, в абзаці другому ст.. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року"; в абзаці третьому ст.. 47 слова "які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу" замінити словами і цифрами "які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889?VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України"; в абзаці шостому ст.. 4 цифри "2017" замінено цифрами "2018".

У Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов'язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 статті 2).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Враховуючи позицію Європейського Суду, висновки Конституційного Суду України та беручи до уваги, що ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із внесеними змінами, не визнана неконституційною, позивач не є інвалідом І, ІІ групи, інвалідом війни ІІІ групи, учасником бойовий дій, а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», натомість перше речення ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII було визнано неконституційним в редакції від 24.12.2015 року, внесеній Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №911-VIII, з 20.12.2016 року, суд дійшов висновку, що відповідач тимчасово припинив виплату пенсії позивачу, за виключенням періоду з 20.12.2016 року до 31.12.2016 року включно, керуючись саме чинними нормами законодавства, а тому доводи позивача про те, що припинення виплати пенсії є незаконним, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, відтак в задоволенні позову в частині неправомірності відмови у поновлені виплати пенсії з 05.01.2016 року до 19.12.2016 року та з 01.01.2017 року по теперішній час слід відмовити.

Згідно зі ч.ч. 1, 5 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. У разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Проте з 01.01.2017 року Пенсійний фонд України та його органи були віднесені до пільгової категорію осіб, звільнених від сплати судового збору (Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року зі змінами).

Оскільки позовні вимоги були задоволенні лише в частині поновлення виплати пенсії з 20.12.2016 року до 31.12.2016 року включно, суд вважає, що ОСОБА_1 потрібно компенсувати за рахунок Державного бюджету України судовий збір в сумі 25 грн.

На підставі Загальної декларації прав людини 1948 року, Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії, Рішенні ЄСПЛ у справі Кйартан Асмундсон проти Ісландії від 12 жовтня 2004 року, ст.. 17, 19 Конституції України, Рішенням КСУ від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, Рішення КСУ від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, Рішення КСУ від 25 січня 2012 року № 3рп/2012, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 року №911-VIII, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII та керуючись ст.ст. 2, 6, 14, 94, 99-100, 122-1, 155, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в частині визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання відновити виплату пенсії за період з 01.04.2015 року до 04.01.2016 року включно залишити без рогляду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в частині визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання відновити виплату пенсії за період з 20.12.2016 року до 31.12.2016 року включно задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у поновленні виплати пенсії за період з 20.12.2016 року до 31.12.2016 року включно.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відновити виплату ОСОБА_1 пенсії, яка була призначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з 20.12.2016 року до 31.12.2016 року включно у раніше визначеному розмірі.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в частині визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання відновити виплату пенсії - відмовити.

Компенсувати за рахунок Державного бюджету України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 25 (двадцять п'ять) гривень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Новодністровський міський суд Чернівецької області Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СУДДЯ