Справа № 127/23641/16-а
Суддя: Прокопчук А. В.
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/43/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 січня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Прокопчук А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 04.03.1991 року по 27.12.2002 року працював водієм - кондуктором 1-го класу на Вінницькому автотранспортному підприємстві 10529, а з 05.01.2015 року по 15.06.2016 року - водієм пасажирського автобуса 1-го класу на КП «Вінницька транспортна компанія». Загальний стаж роботи позивача складає 30 років 0 місяців 10 днів, а пільговий - 13 років 3 місяці 5 днів.

В червні 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниця з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак йому було відмовлено. Дану відмову позивач вважає протиправною та незаконною, оскільки заперечує запис в трудовій книжці позивача. Враховуючи вищевказане, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниця про відмову йому в призначенні пільгової пенсії за віком п. «з» згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити та виплачувати пенсію позивачу згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15.06.2016 року.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження у справі отримав, подавши у визначений законом строк заперечення проти адміністративного позову, в якому зазначив, що вимоги ОСОБА_1 не визнає та вважає їх безпідставними та необґрунтованими з підстав того, що період роботи ОСОБА_1 з 04.03.1991 року по 27.12.2002 року в ПАТ «Автобусний парк» неможливо зарахувати до пільгового стажу згідно пункту «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки в трудовій книжці зазначено, що останній працював на посаді водія-кондуктора. Також даний факт був підтверджений під час здійснення перевірки Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці у ПАТ «Автобусний парк». Отже позивач не працював на посаді водія міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв). Також деякі записи в трудовій книжці містять виправлення та неточності, не надано уточнюючої довідки, у зв'язку з відсутністю відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, підстави для зарахування спеціального стажу відсутні. Так, загальний страховий стаж позивача становить 30 років 10 днів. Таким чином, у позивача відсутній необхідний пільговий стаж, який дає право на призначення пенсії за п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому Управління діє правомірно та в межах чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні даного адміністративного позову.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст.. 183-2 КАС України, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З відміток зроблених в трудовій книжці позивача, серії НОМЕР_1, вбачається, що ОСОБА_1, з 04.03.1991 року по 27.12.2002 року працював водієм - кондуктором 1-го класу на Вінницькому автотранспортному підприємстві 10529, а з 05.01.2015 року по 15.06.2016 року - водієм пасажирського автобуса 1-го класу на КП «Вінницька транспортна компанія» (а.с. 8-10).

Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 44 Закону україни "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, визначено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються до органу Пенсійного фонду України.

Згідно ст. 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції України і законів, актів Президента України.

У відповідності зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення їх у старості. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як передбачено ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють: чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (ч. 1 ст. 71 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст. 71 КАС України).

Порядок при значення пенсій визначений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Пункт 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регулює види пенсій: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, судом встановлено, що 15.06.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за яким водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих в технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на дату звернення із відповідною заявою до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці досяг віку 55 років.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 його загальний стаж станом на 31.05.2016 року становить 30 років 10 днів.

Згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту («з»), у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п'ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої цієї статті. В даному випадку до застосування підлягає абзац 16 п. «б» ч.1 ст.13, а саме: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Тобто тривалість загального стажу ОСОБА_1 є достатнім для призначення йому пенсії.

Відповідно до протоколу 7318 від 12.08.2016 року Управління Пенсійного фонду України в м. вінниця, суд вбачає, що ОСОБА_1 15 червня 2016 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Загальний стаж роботи позивача складає 30 років 0 місяців 10 днів (а.с. 6-7). Також в даному протоколі зазначено, що період роботи з 04.03.1991 року по 27.12.2002 року в ПАТ «Автобусний парк» неможливо зарахувати до пільгового стажу згідно пункту «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки в трудовій книжці зазначено, що позивач працював водієм-кондуктором. Додівка щодо підтвердження постійної зайнятості на роботі зі шкідливими умовами на посаді водія міського пасажирського транспорту позивачем не надано.

Слід зазначити, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до вимог Закону.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 цього Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно запису № 17 трудової книжки ОСОБА_1, який вчинено на підставі наказу №169 Вінницького автопідприємства 10529 від 25.06.1992 року, стаж роботи водієм міського пасажирського автотранспорту вираховується з 04.03.1991 року (а.с. 9).

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з Вінницького автопідприємства 10529 за власним бажанням з 27.12.2002 року.

Тривалість роботи ОСОБА_1 у Вінницькому автотранспортному підприємстві 10529 (з 04.03.1991 року по 27.12.2002 року) становить 11 років 9 місяців 24 дня.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що період роботи позивача ОСОБА_1 водієм-кондуктором 1-го класу міського пасажирського транспорту з 04.03.1991 року по 27.12.2002 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Так, шляхом складення відповідних періодів, суд приходить до висновку, що станом на дату звернення позивачем до УПФУ у місті Вінниці з заявою про призначення пенсії (15.06.2016 року) його пільговий стаж становив 13 років 3 місяці 5 днів, що відповідно до положень пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є достатнім для призначення пільгової пенсії.

Таким чином, судом досліджено та встановлено, що станом на 15.06.2016 року у позивача були всі підстави, передбачені пунктом «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», для звернення до УПФУ у місті Вінниці з заявою про призначення пенсії.

З огляду на вищезазначені обставини справи, а також наявність відповідних в трудовій книжці позивача записів та інших доказів по справі, які підтверджують пільговий характер роботи та професію позивача, приймаючи до уваги наявність пільгового стажу, суд, дійшов висновку про неправомірність дій Управління пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи встановлені судом факти, суд вбачає неправомірні дії з боку Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці,яке діяло в порушення норм чинного законодавства, зокрема,ч. 2 ст. 19 Контитуції України, в якій зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже в бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови у призначенні пенсії позивачу є порушенням чинного законодавства.

Аналогічних висновків дійшов Вінницький апеляційний адміністративний суд в ухвалах від 23.10.2014 року у справі №681/1346/14-а та від 24.06.2015 року у справі №682/855-15-а.

Таким чином, суд вважає, за необхідне визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до п «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення за призначенням пенсії - з 15 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, судові витрати понесені позивачем підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Суд зазначає, що оскільки Законом україни «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру передбачена сплата судового збору в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на дату подання даного позову становила 551,20 гривень, то стягненню підлягає сума судового збору саме в розмірі 551,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 24, 46, 116 Конституції України, ст.ст. 13, 62 Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 9, 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 2, 9, 69, 71, 94 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниця про відмову ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії за віком п. «з» згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15.06.2016 року.

Присудити на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп., які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністратвиного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: