Справа № 152/1592/16-а
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1592/16-а
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 грудня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Костриці В.С.,

відповідача - інспектора

будівельного нагляду

відділу нагляду за

діяльністю органів державного

архітектурно-будівельного

контролю та ринкового

нагляду Департаменту

Державної архітектурно-

будівельної інспекції у

Вінницькій області - Костенка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенко Віктора Олександровича про оскарження акту індивідуальної дії - постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

31.10.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про оскарження акту індивідуальної дії - постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Мотивуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що постановою №369 від 21.10.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, винесеною інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенком В.О., її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КУпАП і накладено стягнення у розмірі 6800 гривень.

Підставою винесення постанови зазначено, зокрема те, що вона «… у 2016 році виконала реконструкцію частини житлового будинку (який використовується як перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1») по АДРЕСА_1, у м. Шаргород та проводить експлуатацію даного об'єкта будівництва (перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1»), який не був належним чином прийнятий до експлуатації…».

Постанову вона отримала 21.10.2016 року та вважає її незаконною з наступних підстав.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу від 22.04.1997 року, вона є єдиним власником житлового будинку, площею 54,1 м. кв. на АДРЕСА_1.

З дотриманням вимог законодавства у своєму будинку вона у 2003-2004 роках офіційно, як підприємець, отримавши відповідні дозволи, відкрила перукарню «ІНФОРМАЦІЯ_1».

З метою розширення приміщення шляхом добудови двоповерхового приміщення у 2010-2011 роках вона оформила необхідні дозволи та добудувала цокольну частину.

У 2016 році вона вирішила провести меншу прибудову до будинку та, не припиняючи діяльності перукарні і не проводячи змін в самому будинку, здійснила прибудову до будинку, яка не облаштована та для використання ще не придатна.

Посилання в постанові на те, що вона виконала реконструкцію частини житлового будинку, що використовується як перукарня, та проводить його експлуатацію з порушенням вимог ч.8 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» не відповідає дійсності, оскільки будь-якої реконструкції вже існуючого житлового будинку чи його частини не проводила.

Вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, сама постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки максимальна санкція частини 1 ст.96 КУпАП передбачає штраф в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних доходів громадян або 850 гривень, проте не 6800 грн., як зазначено в постанові.

Крім того, чинним законодавством, не передбачено притягнення двічі до відповідальності за одним і тим же порушенням, оскільки за ч.1 ст.96 КУпАП по тому ж акту перевірки та протоколу від 06.10.2016 року вона була притягнута до адміністративної відповідальності за постановою від 18.10.2016 року та сплатила штраф.

Просить скасувати постанову №369 від 21.10.2016 року, винесену інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенком В.О. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КУпАП та накладення на неї штрафу у розмірі 6800 гривень, стягнути на її користь судові витрати та витрати за надання правової допомоги.

Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 10.11.2016 року до участі в справі в якості другого відповідача залучено інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенка Віктора Олександровича, безпосередньо яким винесено оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Костриця В.С., що діє на підставі договору про надання правової допомоги та представництва від 26.10.2016 року (а.с.31), позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили скасувати постанову №369 від 21.10.2016 року, винесену інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенком В.О. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.96 КУпАП та накладення на неї штрафу у розмірі 6800 гривень; стягнути з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на користь позивачки судові витрати за надання правової допомоги в сумі 1000 грн. Суду показали, що позивачці 21.10.2016 року вручено відповідачем - інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенком В.О. у м. Вінниці в приміщенні інспекції постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП України. Вважають, що відповідачами порушено норми Конституції України, оскільки позивачку повторно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП України, так як 18.10.2016 року щодо позивачки вже було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 250 грн., який позивачкою сплачено. До того ж, санкція ч.1 ст.96 КпАП України не містить такого розміру штрафу, як визначено відповідачами в оскаржуваній позивачкою постанові від 21.10.2016 року - 6800 грн. Просять не приймати до уваги наданий відповідачем для огляду в судовому засіданні оригінал примірника постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.12 ст.96 КпАП України, так як вважають, що він містить елементи підробки, зокрема, в порівнянні з тим оригіналом примірника постанови, який відповідачами оприлюднено позивачці, вбачається, що вони підписані кульковими ручками з різного кольору чорнилом, примірник, наданий відповідачем, містить декілька місць для скріплення і роз'єднання цих скріплень, у постановах не співпадають рядки тексту. Позивачка не могла підробити той оригінал примірника постанови, який їй наданий відповідачем, так як цей примірник постанови містить підпис відповідача, печатку інспекції, що не заперечується відповідачем Костенком В.О. у судовому засіданні, яких у користуванні ОСОБА_1 немає і не може бути. Такий документ, який представлений відповідачем для огляду в судовому засіданні, останнім позивачці не вручався, тому він не оприлюднений для позивачки, у зв'язку із чим вона не може нести адміністративну відповідальність за постановою про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.12 ст.96 КпАП України. З приводу наявності у оригіналі постанови, яка пред'явлена для огляду в судовому засіданні відповідачем, елементів підробки, мають намір звертатися в правоохоронні органи про відкриття кримінального провадження за фактом підробки документа. В тексті постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП України від 21.10.2016 року, яка останній оприлюднена, зазначено, що вона виконала реконструкцію частини житлового будинку, який використовується як перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 в м. Шаргород, проводити експлуатацію вказаного об'єкта будівництва, який не був належним чином прийнятий в експлуатацію, а саме, без зареєстрованої «Декларації про готовність об'єкта до експлуатації», що є порушенням вимог ч.8 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності. Проте, зазначають, що позивачка реконструкції діючого приміщення, в якому розміщена перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1», не здійснювала. Відповідно до наданих позивачці дозволів, нею розпочато добудову до приміщення перукарні «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка не завершена, з приміщенням, що використовується під перукарню, не з'єднана, не використовується, так як будується, тому не може вважатися завершеною реконструкцією. Коли будівництво добудови буде завершене і буде з'єднане з основним приміщенням, то позивачкою буде здано в експлуатацію відповідно до норм чинного законодавства.

З наведених підстав просять оскаржувану постанову відповідача від 21.10.2016 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити та стягнути з відповідача понесені позивачкою витрати на надання правової допомоги.

В судовому засіданні відповідач - інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенко В.О. позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, так як позов вважає безпідставним та надуманим. Пояснив, що позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги, підтвердила, що з метою розширення приміщення з 2011 року виконувала будівельні роботи з будівництва прибудови до житлового будинку, тобто проводила реконструкцію існуючого житлового будинку, який використовується під перукарню «ІНФОРМАЦІЯ_1». Проте, збудований позивачкою об'єкт не прийнятий в експлуатацію. Позивачка не заперечує, що житловий будинок експлуатується і використовується, як перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1», тобто дії ОСОБА_1 становлять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.12 ст.96 КпАП України, факт якого зафіксовано матеріалами позапланової перевірки від 06.10.2016 року, а позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.12 ст.96 КпАП України. Дійсно, при огляді в судовому засіданні оригіналу примірника постанови від 21.10.2016 року, який видано позивачці, і оригіналу примірника постанови від 21.10.2016 року, який наявний у Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, виявлено, що він містить деякі розбіжності, зокрема, у примірнику постанови, наявного у позивачки зазначено, що остання притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП України, а у примірнику постанови, наявного у інспекції, - за ч.12 ст.96 КпАП України. Вважає, що у оригіналі примірника постанови, що наявний у позивачки, допущена описка, яка належним чином у відповідності до вимог законодавства про адміністративні правопорушення, не усунута. Іншим чином пояснити наявність розбіжностей не може. Проте, вважає, що всю постанову, яка наявна у позивачки, слід дивитися в комплексі, так як формулювання обвинувачення здійснено за ч.12 ст.96 КпАП України, хоча постановлено про визнання ОСОБА_1 винуватою за ч.1 ст.96 КпАП України, при цьому стягнення накладено у виді штрафу у розмірі, передбаченому саме санкцією ч.12 ст.96 КпАП України. При цьому, при здійсненні ним перевірки 06.10.2016 року було встановлено реконструкцію приміщення, в якому знаходиться перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1» в м. Шаргород на АДРЕСА_1 і яке належить позивачці, експлуатація цього об'єкту позивачкою без введення в експлуатацію належним чином, тому позивачка повинна нести адміністративну відповідальність за ч.12 ст.96 КпАП України. З наведених підстав, вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області в судове засідання повторно не з'явився, не дивлячись на визнання його явки в судове засідання судом обов'язковою на підставі ухвали суду від 06.12.2016 року (а.с.73-74).

Заперечень щодо позову представник відповідача - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області до суду не надав, не дивлячись на пропозицію, викладену в ухвалі суду від 01.11.2016 року (а.с.35).

Надіслані до суду заперечення відповідача, підписані ОСОБА_5 (а.с.59-60), не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки означена особа не надала до суду довіреності на подання заперечень від імені відповідача, що підтверджується актом (а.с.70).

Вказана обставина про відсутність довіреності на ОСОБА_5 з поданими запереченнями зазначалася судом в ухвалі від 06.12.2016 року (а.с.73-74), яка відповідачем проігнорована.

З вказаних підстав заперечення відповідача до уваги судом не приймаються.

Вирішуючи спір, суд встановив, що позивачка ОСОБА_1, відповідно до договору купівлі-продажу від 22.04.1997 року серії ААІ №924886, є власником житлового будинку в АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано у передбаченому на той час цивільним законодавством порядку (а.с.7).

У вказаному житловому будинку позивачка ОСОБА_1, яка є фізичною особою-підприємцем, розмістила перукарню «ІНФОРМАЦІЯ_1», на відкриття якої наявні відповідні погодження та дозволи, сплачує податки, оплачує комунальні послуги (а.с.16-24, 26-28).

Вказані обставини сторонами визнаються, тому, в силу вимог ч.3 ст.72 КАС України, не підлягають доказуванню.

18.02.2011 року відділом містобудування та архітектури Шаргородської РДА видано позивачці ОСОБА_1 дозвіл та будівельний паспорт на реконструкцію існуючого індивідуального житлового будинку садибного типу з прибудовою в АДРЕСА_1, та розроблено порядок здійснення «Прибудови до житлового будинку з реконструкцією існуючого будинку по АДРЕСА_1» (а.с.30, 29).

18.02.2011 року позивачка ОСОБА_1 повідомила інспекцію Держархбудконтролю про початок виконання будівельних робіт, на які не вимагається дозвіл (а.с.25).

До теперішнього часу позивачка будівництво прибудови до житлового будинку не завершила, у зв'язку із чим реконструкцію існуючого будинку по АДРЕСА_1, відповідно до проектної документації, розробленої ФОП ОСОБА_6 (а.с.29), не проводить.

На спростування вказаної обставини другий відповідач - інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенко В.О., який заперечує щодо позову, будь-яких доказів не надав, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, якою встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

06.10.2016 року другим відповідачем - інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенком В.О. на підставі наказу Інспекції від 12.10.2015 року за №1091 та листа сектора ГУ ДСНС України у Вінницькій області від 12.09.2016 року за №821, проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудування, державних будівельних норм, стандартів і правил щодо реконструкції будівлі перукарні по АДРЕСА_1, у м. Шаргород Вінницької області, належної ОСОБА_1, що підтверджується актом №1291-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил (а.с.9).

За результатами перевірки другим відповідачем винесено припис від 06.10.2016 року за №306-14 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с.12); складено протокол про адміністративне правопорушення від 06.10.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у 2016 році виконала реконструкцію житлового будинку (який використовується як перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 в м. Шаргород) без розробленої та погодженої в установленому порядку проектної документації, та зареєстрованої належним чином «Декларації про початок виконання будівельних робіт», чим порушила вимоги ст.9 ЗУ «Про архітектурну діяльність» та п.2 ч.1 ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідальність за що передбачена ч.7 ст.96 КпАП України (а.с.10-11).

Обставина про відсутність у ОСОБА_1 розробленої та погодженої в установленому порядку проектної документації, та зареєстрованої належним чином «Декларації про початок виконання будівельних робіт» на прибудову до будинку і реконструкцію існуючого будинку, про що зазначено другим відповідачем у протоколі про адміністративне правопорушення, спростована в судовому засіданні оглянутою проектною документацією, будівельним паспортом, погодженими та затвердженими у передбаченому законом порядку (а.с.29, 30, 25).

Вказана обставина на момент розгляду справи не заперечується другим відповідачем Костенком В.О.

На підставі вказаного вище протоколу від 06.10.2016 року та акту перевірки №1291-ПП другим відповідачем - інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенком В.О. винесено постанову за №354 від 18.10.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 у 2016 році виконала реконструкцію частини житлового будинку (який використовується як перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1») по АДРЕСА_1, у м. Шаргород, з відхиленням від розробленої ФОП ОСОБА_6 та затвердженої проектної документації (зазначеної у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого у інспекції Держархбудконтролю у Вінницькій області 18.02.2011 року), чим порушила вимоги ст.9 ЗУ «Про архітектурну діяльність», за що встановлена відповідальність за ч.1 ст.96 КпАП України. Відповідно до цієї постанови ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 КпАП України та накладено на позивачку стягнення у виді штрафу в розмірі 250 грн. (а.с.13-14).

Вказана обставина сторонами визнається, тому, в силу вимог ч.3 ст.72 КАС України, не підлягає доказуванню.

Позивачка сплатила штраф за ч.1 ст.96 КпАП України в розмірі 250 грн. 25.10.2016 року, що підтверджується квитанцією (а.с.14, на звороті) та не заперечується другим відповідачем.

Крім того, судом встановлено, що на підставі вказаного вище протоколу від 06.10.2016 року та акту перевірки №1291 ПП другим відповідачем - інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенком В.О. винесено постанову за №369 від 21.10.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 у 2016 році виконала реконструкцію частини житлового будинку (який використовується як перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1») по АДРЕСА_1, у м. Шаргород, та проводить експлуатацію даного об'єкта будівництва (перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1»), який не був належним чином прийнятий до експлуатації, а саме без зареєстрованої «Декларації про готовність об'єкта до експлуатації», що є порушенням вимог ч.8 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», за що встановлена відповідальність за ч.12 ст.96 КпАП України (а.с.5-6).

Проте, відповідач в резолютивній частині постанови зазначив про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 КпАП України, та призначив адміністративне стягнення за цією статтею у розмірі 6800 грн. (а.с.5, на звороті).

Відповідно до вимог ч.2 ст.283 КпАП України, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи) який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частиною 1 ст.285 КпАП України встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку (ч.3 ст.285 КпАП України).

Оскаржувана позивачкою постанова за №369 від 21.10.2016 року містить найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посаду посадової особи) який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ОСОБА_1.), дату народження, місце проживання; опис обставин, як їх встановив відповідач під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення - ч.12 ст.96 КпАП України; прийняте у справі рішення - визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 КпАП України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн. (а.с.5, на звороті).

Саме такий примірник постанови оголошений відповідачем позивачці та вручений під розписку 21.10.2016 року (а.с.6).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.57 Конституції України, кожному гарантується право знати свої права та обов'язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права та обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом.

Відповідачем доведено до відома ОСОБА_1 та вручено їй примірник постанови №369 від 21.10.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначено рішення суб'єкта владних повноважень про визнання позивачки винуватою та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП України, а не за ч.12 ст.96 КпАП України. Оскаржувана постанова підписана другим відповідачем Костенком В.О., завірена печаткою відповідача, що не заперечується в судовому засіданні другим відповідачем Костенком В.О., тому має всі ознаки нормативно-правового акту, а саме: акту індивідуальної дії.

З наведених підстав суд вважає помилковим ствердження в судовому засіданні другого відповідача - інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенка В.О. про те, що суд при розгляді вказаної справи не може приймати до уваги примірник постанови за №369 від 21.10.2016 року, який наявний у позивачки і містить описку в частині зазначення визнання позивачки винною за ч.1 ст.96 КпАП України, а тільки постанову, надану ним для огляду в судовому засіданні про визнання ОСОБА_1 винною за ч.12 ст.96 КпАП України та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн. оскільки судом встановлено, що до відома позивачки доведено постанову від 21.10.2016 року про визнання її винуватою саме за ч.1 ст.96 КпАП України, а постанова, надана для огляду другим відповідачем, позивачці не оприлюднювалася.

Частиною 3 ст.57 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Таким чином, постанова від 21.10.2016 року за №369, яка надана для огляду в судовому засіданні другим відповідачем, про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.12 ст.96 КпАП України і накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн. і яка не оприлюднена ОСОБА_1 у встановлено законодавством порядку, є нечинною.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що з моменту доведення до відома особи обвинувачення вона вважається офіційно письмово повідомленою про фактичні та юридичні підстави пред'явленого їй обвинувачення, що є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Так, відповідно до правового висновку Європейського суду з прав людини, викладеного у п.51 рішення у справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 року, «поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється певна відповідальність.

Разом з тим, з оскаржуваної позивачкою постанови вбачається, що вона обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.12 ст.96 КпАП України, але визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 КпАП України.

При цьому, судом встановлено, що 18.10.2016 року постановою №354 ОСОБА_1 вже була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП України на підставі того самого протоколу про адміністративне правопорушення від 06.10.2016 року та акту №1291-ПП, на позивачку накладено адміністративне стягнення за цією статтею у виді штрафу в розмірі 250 грн., який позивачкою сплачено 25.10.2016 року (а.с.13-14, та на звороті).

Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, суд констатує той факт, що другий відповідач - інспектор будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенко В.О., який заперечує щодо позову ОСОБА_1, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, не навів належних та допустимих доказів щодо правомірності свого рішення про повторне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП України, згідно з винесеною ним постановою за №369 від 21.10.2016 року.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч.1 ст.69 КАС України).

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі (ч.2 ст.69 КАС України).

Адміністративним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування… Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч.1 ст. 70 КАС України).

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги (ч.3 ст.70 КАС України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Об'єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (висновки експертів, тощо).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий особами, які беруть участь в справі, на підтвердження своїх вимог та заперечень, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Проте, суд констатує той факт, що відповідачами не надано належних, достовірних та допустимих доказів на спростування позовних вимог ОСОБА_1 та підтвердження стверджень про те, що оскаржувана ОСОБА_1 постанова від 21.10.2016 року у примірнику позивачки містить описку, і, крім того, суд зазначає, що не бере до уваги при розгляді вказаної справи примірник постанови від 21.10.2016 року, наданий для огляду другим відповідачем, який міститься у Інспекції, оскільки вказана постанова у такому вигляді, який представлений відповідачем, не оприлюднена для позивачки.

Також, суд констатує той факт, що позивачкою розпочаті будівельні роботи по будівництву прибудови до житлового будинку по АДРЕСА_1, в м. Шаргород, відповідно до затвердженої проектної документації (а.с.29-30), які не завершені, проте, реконструкція вже існуючого будинку, який використовується як перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1», позивачкою, відповідно до тієї затвердженої проектної документації - не розпочата, так як вказаною проектною документацією передбачено спершу здійснення будівництва прибудови, яка після побудови приєднується до вже існуючого будинку шляхом його реконструкції.

Оскільки будівництво прибудови не завершено, то вона не приєднана до будівлі вже існуючого будинку позивачки, яка використовується останньою як перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1», тому ствердження другого відповідача про те, що позивачкою експлуатується об'єкт, не прийнятий у експлуатацію, не відповідає дійсності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що санкцією ч.1 ст.96 КпАП України, за якою притягнуто позивачку до адміністративної відповідальності повторно, відповідно до постанови від 21.10.2016 року, не містить такого розміру штрафу - 6800 грн., що зазначений в оскаржуваній позивачкою постанові.

Встановленим судом фактам відповідають адміністративно-правові відносини з приводу оскарження рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, що регулюються ст.ст.2, 4, 6, 9, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, ст.ст.280, 287, 289, 293 КпАП України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових або службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

Відповідно до ст.ст.2, 4, 6, 9, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена КАС України. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. Проте, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача. Докази в адміністративному судочинстві мають бути належними та допустимими. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Суд може визнати протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; стягнення з відповідача коштів. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог ст.ст.280, 287, 289, 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, та інше. Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне із таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки суб'єктом владних повноважень не було надано заперечень на позовну заяву, а другим відповідачем доказів в обґрунтування усних заперечень проти позову, як і не було спростовано доводів позивачки та її представника в судовому засіданні, то постанова, винесена відповідачем 21.10.2016 року за №369 відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП України і про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн. не відповідає вимогам законодавства, тому вона є протиправною та підлягає скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивачки 21.10.2016 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП України - підлягає закриттю а позов - задоволенню.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачка просить стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на свою користь витрати на надання правової допомоги в сумі 1000 гривень.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Конституційний Суд України рішенням від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі №1-23/2009 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) постановив, що положення частини першої статті 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

У частині 2 ст.16 КАС України зазначається, що для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура.

Правова допомога - це надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення. Правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації (п.п.3, 4 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу»).

Згідно з пп.2, 6 ч.1 ст.19 Закону України «Про адвокатуру», до видів адвокатської діяльності серед іншого відноситься складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства.

Витрати на правову допомогу, відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, це витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Частиною 3 ст.90 КАС України також передбачено встановлення спеціальним законом граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу.

Спеціальним законом в даних правовідносинах є Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який встановлює граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах та є похідним нормативним актом, виникнення якого зумовлено ч.3 ст.90 КАС України.

Виходячи з положень ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу, якщо вона сплачується суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Виходячи з аналізу ст.58 КАС України, процесуальна дія поза судовим засіданням - дія, вчинена стороною справи, або її представником, поза судовим засіданням, спрямована на реалізацію прав або виконання обов'язків сторони, передбачених КАС, та яка породжує, змінює, або припиняє правовідносини, що складаються під час здійснення адміністративного судочинства.

Процесуальні дії поза судовими засіданнями сторони мають право, або зобов'язанні вчиняти відповідно до вимог КАС, зокрема позивач складати та подавати адміністративний позов (ст.ст.104 - 106 КАС).

Суд звертає увагу і на вимоги ч.2 ст.5 КАС України, згідно з якою провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 8 Закону України «Про держаний бюджет на 2016 рік» встановлено, що з 1 травня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1450 грн., який діяв і на момент укладення договору про надання правової допомоги і представництво між позивачкою та адвокатом Кострицею В.С. Таким чином 40 відсотків від цієї суми становить 580 грн.

За приписами ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою на підтвердження понесених витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 26.10.2016 року, укладений ОСОБА_1 з адвокатом Кострицею В.С., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №472 (а.с.31-32).

Згідно з умовами договору, адвокат зобов'язується надати ОСОБА_1 послуги юридичного характеру, серед іншого: підготувати, підписати і подати до суду позов, ОСОБА_1 зобов'язується оплатити ці послуги, із розрахунку, що розмір гонорару адвоката за одну годину не перевищує граничний розмір, встановлений ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (п.п.2.1., 4. Договору) (а.с.31).

Відповідно до долученого до матеріалів справи розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (а.с.43), адвокатом надані позивачці послуги з надання консультації; складання та подача розглядуваного адміністративного позову; кількість годин - 3, вартість 580 грн. за годину, всього 1740 грн., а також участь адвоката під час представництва та надання правової допомоги позивачці в судових засіданнях 10.11.2016 року, 23.11.2016 року, 06.12.2016 року, 26.12.2016 року - в цілому понад 4 години, в той час як до стягнення пропонується сума менша, ніж передбачена договором, - 1000 гривень.

Оплата послуг з надання правової допомоги підтверджується квитанцією до прибуткового ордера серії 10АААА №512107/294 від 26.10.2016 року, тобто, витрати вже були здійснені, до їх присудження (а.с.42).

Таким чином, після повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи щодо правового характеру понесених стороною витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що позивачкою доведено підстави для їх компенсації, надано розрахунок витрат, який відповідає нормам права і, відповідно, підлягає стягненню з відповідача, який необґрунтовано порушив права позивачки і двічі притягнув до адміністративної відповідальності за однією і тією ж частиною відповідної статті КпАП України.

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.94 КАС України).

Таким чином, витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., понесені ОСОБА_1, підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст.2, 4, 6, 9, 11, 17, 18, 19, 69, 70, 71, 86, 87, 90, 94, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, на підставі ст.ст.57, 61 Конституції України, ст.ст.280, 283, 285, 287, 289, 293 КпАП України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенко Віктора Олександровича про оскарження акту індивідуальної дії - постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову №369 від 21.10.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області Костенком Віктором Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП України ОСОБА_1 і накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності 21.10.2016 року за ч.1 ст.96 КпАП України - закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на правову допомогу в сумі 1000 (однієї тисячі) гривень.

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесяти однієї) гривні 20 копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: