Справа № 813/185/17
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2017-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 січня 2017 року№813/185/17

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Хома О.П., перевіривши матеріали позовної заяви Міністерства внутрішніх справ України до Міністерства юстиції України про визнання незаконними дій та бездіяльності,

в с т а н о в и в :

Міністерство внутрішніх справ України (далі - МВС України) звернулось до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - МЮ України) з вимогами:

- визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо неприйняття постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 49942884 на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV;

- визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо направлення на адресу МВС України вимоги державного виконавця від 22.11.2016 №16-11-4/19 у виконавчому провадженні ВП № 49942884;

- визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 14.12.2016 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 49942884;

- визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 14.12.2016 про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 49942884;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 49942884 на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV у зв'язку з фактичним виконанням виконавчого листа №813/1219/15, виданого 26.11.2015 Львівським окружним адміністративним судом, у повному обсязі.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дана позовна заява підлягає поверненню позивачу, оскільки територіально не підсудна Львівському окружному адміністративному суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби врегульовано статтею 74 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас, згідно з частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Предметом даного позову є, зокрема оскарження постанов про стягнення виконавчого збору і про накладення штрафу.

Вказане свідчить про те, що спір предметно підсудний адміністративному суду.

При вирішенні питання який адміністративний суд є компетентним розглядати даний спір, слід виходити із правил територіальної підсудності справ, встановлених статтею 19 КАС України.

Так, відповідно до частини першої статті 18 КАС України адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз положень частини першої та другої статті 19 КАС України свідчить, що адміністративні справи вирішуються адміністративним судом або за місцезнаходженням позивача, або за місцезнаходженням відповідача.

Даний спір не є спором, на який поширюються положення частини третьої та четвертої статті 19 КАС України.

Як видно з позовної заяви та долучених до неї матеріалів, місце знаходженням Міністерства внутрішніх справ України є вул. Богомольця буд. 10, м. Київ, 01024, а місце знаходження відповідача Міністерства юстиції України є вул. Городецького 13, м. Київ, 01601. Тобто місцезнаходженням сторін є місто Київ.

Відповідно до Указу Президента України від 16 листопада 2004 року № 1417 2004 «Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі та кількісного складу суддів» з 01 січня 2005 року в системі адміністративних судів України утворено, зокрема Львівський окружний адміністративний суд юрисдикція якого поширюється на Львівську область та Окружний адміністративний суд м. Києва, юрисдикція якого поширюється на м. Київ.

Таким чином, дана справа територіально підсудна Окружному адміністративному суду м. Києва, а не Львівському окружному адміністративному суду.

Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачу, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Окрім цього, відповідно до вимог частини третьої статті 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) в редакції Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIII розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600 гривень.

Згідно абзацу 5 підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як видно з позовної заяви, позивачем заявлено п'ять позовних вимог немайнового характеру, однак всупереч вказаним вимогам, квитанція про сплату судового збору за подання адміністративного позову відсутня.

Перелік осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору встановлено статтею 5 Закону № 3674-VI. МВС України до вказаного переліку осіб, звільнених від сплати судового збору, не входить. Клопотання про звільнення від сплати судового збору, передбачене пунктом 5 частини першої статті 106 КАС України, в матеріалах справи відсутнє.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Оскільки позивачем судовий збір за подання даного адміністративного позову не сплачено, такий поверненню не підлягає.

Звертаю увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 181 КАС України (в редакції Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року) відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

У зв'язку з чим позивачу слід визначитися із належним відповідачем у даному спорі.

Керуючись ст.ст. 19,106,108,160,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву Міністерства внутрішніх справ України до Міністерства юстиції України про визнання незаконними дій та бездіяльності повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.