Справа № 809/1638/16
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2017 р. Справа № 809/1638/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Боршовського Т.І., за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 170567,28 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Долинська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - Долинська ОДПІ, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 170567,28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 02.11.2016 року податковий борг, який підлягає стягненню в судовому порядку складає 170567,28 грн., який виник в зв'язку з несплатою відповідачем грошових зобов'язань, визначених позивачем податковим повідомленням-рішенням № від 02.12.2015 року, а також пені за прострочення сплати вказаних зобов'язань.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак направив 12.12.2016 року на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника Долинської ОДПІ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча повідомлений належним чином про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень.

Згідно вимог частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, відповідно до норм частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, а також відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, судом встановлено таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 261210616).

Судом встановлено, що позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2015 року, яким відповідачу визначено грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 172569,49 грн.

ОСОБА_1 оскаржено податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2015 року до суду.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 року у справі № 809/4423/15 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.12.2015 року. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2016 року вказану постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У зв`язку з частковою сплатою боргу, стягненню підлягає сума 170567,28 грн., що підтверджується довідкою про борг від 02.11.2016 року (а.с. 10), випискою з облікової картки платника (а.с. 10).

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України (надалі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Як встановлено судом вище, відповідач оскаржував податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2015 року до суду, однак в задоволенні його позову відмовлено.

Постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 року у справі № 809/4423/15 набрала законної сили 18.04.2016 року відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2016 року.

Пунктом 57.3 статті 57.3 Податкового кодексу України, передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Абзацом 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З огляду на вказане, суд не погоджується з запереченнями відповідача, яке він висловив в судовому засіданні 12.12.2016 року, щодо відмови в позові з огляду на відкриття Вищим адміністративним судом України ухвалою від 14.06.2016 року касаційного провадження по перегляду постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.02.2016 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2016 року у справі № 809/4423/15, оскільки згідно вказаних вище норм податкового закону, грошові зобов'язання, визначені платнику податків рішенням контролюючого органу, є узгодженими з дня набрання законної сили судовим рішенням щодо визнання їх недійсними, в даному випадку з 18.04.2016 року. Вказаною ухвалою Вищого адміністративного суду України не зупинено виконання рішень суду першої та апеляційної інстанцій. Процесуальний механізм відновлення прав платника податків в цій справі за вищевказаних обставин передбачено главою 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що визначені фізичній особі ОСОБА_1 грошові зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб згідно податкового повідомлення-рішення від 02.12.2015 року № в розмірі 170532,02 грн. є узгодженими, не сплачені відповідачем в установлений строк, а, отже, є податковим боргом останнього перед Державним бюджетом України та місцевими бюджетами Івано-Франківської області. Доказів протилежного суду відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України відповідачем не подано.

Окрім цього, за відповідачем рахується заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, яка складається з пені, що обліковується в картці особового рахунку в сумі 33,25 грн., нарахована згідно статті 129 ПК України за прострочення строків сплати грошових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 02.12.2015 року № (а.с. 10).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачем було вручено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" № 1241-17 від 02.07.2016 року, яка отримана під розписку згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 13.07.2016 року (а.с. 8).

Положеннями пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідач вказану податкову вимогу не оскаржив у строк, передбачений Податковим кодексом України. Доказів протилежного, а також переривання податкового боргу з моменту виставлення зазначеної податкової вимоги, відповідач суду відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не подав, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідності до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначається як сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості в повному обсязі, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не подав. Судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено право контролюючих органів на звернення до суду про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено самостійно податковий борг в сумі 170567,28 грн., то суд вважає підставним звернення контролюючого органу до суду із позовом про його стягнення.

Таким чином, адміністративний позов Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 170567,28 грн. є обґрунтованим, а тому його належить задовольнити.

Відповідно до частин 4, 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2, в дохід Державного бюджету України та місцевих бюджетів Івано-Франківської області в порядку та розмірах, передбачених Бюджетним кодексом України, податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 170567 грн. (сто сімдесят тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень 28 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі 05.01.2017.