Справа № 813/193/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/193/17

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 січня 2017 року справа № 813/193/17

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулик А.Г., перевіривши матеріали позовної заяви публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» до Червоноградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

Суддя зазначає, що необхідною умовою для реалізації права на звернення до адміністративного суду є звернення з адміністративним позовом в порядку, встановленому ст. 106 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати, або клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не додав до позовної заяви документа про сплату судового збору. Разом з тим, позивач просить відстрочити сплату судового збору до винесення рішення по справі. Таке клопотання мотивоване важким матеріальним становищем позивача.

Частиною 1 ст. 88 КАС України, що кореспондується з ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Таким чином, умовою звільнення від сплати, відстрочення чи розстрочення сплати судових витрат за правилами КАС України є лише майновий стан сторони. Майновий стан повинен підтверджуватися відповідними засобами доказування, випискою про рух коштів, довідкою відповідної фінансової установи, тощо.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI «Про судовий збір».

Позивач не надав до суду жодного доказу, які підтверджують неможливість сплати судового збору за подану ним позовну заяву.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування вказаної Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецеденту практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах «Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13.07.1995, «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland) від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19.06.2001 зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням встановлених обставин, у зв’язку з ненаданням позивачем належних та допустимих доказів неможливості сплати судового збору через майновий стан на момент звернення до суду, тому в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору необхідно відмовити.

Правові засади справляння судового збору, платників, об’єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017» від 21.12.2016 № 1801-VIII розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00грн.

Згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання суб’єктом владних повноважень, юридичною особою до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З позовної заяви вбачається, що позивач заявив вимогу майнового характеру на суму 189718623,70. З огляду на наведене, за звернення до суду з позовом необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2845779,36грн.

Суддя зазначає, що подання позовної заяви без додержання вимог, передбачених ст.106 КАС України є підставою для залишення її без руху.

Для усунення вказаних недоліків, а саме, приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 106 КАС України, позивачу необхідно надати певний строк.

Керуючись ст.ст. 106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В :

у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» до Червоноградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без руху.

Позивачу в строк до 27 січня 2017 року включно усунути зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки, шляхом подання позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз’яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Копію ухвали невідкладно направити позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя А.Г. Гулик