Справа № 804/16484/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2016 р. м. Київ К/800/60366/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Горбатюка С.А.,

Єрьоміна А.В.,

секретар судового засідання: Оврамець Ю.О.,

за участю:

представника відповідача Піддубняка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «СТАЛЬСЕРВІС» до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ТОВ НВП «СТАЛЬСЕРВІС» (далі - Товариство) звернулося до Дніпротперовського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів (далі - Митниця) про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 4 червня 2013 року № 110100000/2013/00276, від 26 червня 2013 року № 110100000/2013/00432, рішень про коригування митної вартості товарів від 4 червня 2013 року № 110100000/2013/200227/1, від 26 червня 2013 року № 110100000/2013/200357/1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року, позов задоволено.

Не погодившись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Митниця звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила їх скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту від 22 лютого 2013 року № 7В9Р7НС3, укладеного з компанією U.S. Steel Kosice, s.r.o (Словаччина), отримувало металопрокат, а саме, прокат плоский з вуглецевої сталі, оцинкований шляхом гарячого окупання, в рулонах.

Позивач звернувся до Митниці для здійснення митного оформлення товару шляхом подання митних декларацій від 4 червня 2013 року № 110100000/2013/216802 та від 25 червня 2013 року № 110100000/2013/219483.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем надані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 19 листопада 2012 року № 110/2012/0001153, накладна ЦІМ/УМВС, банківський платіжний документ, що стосується товару: платіжне доручення від 11 квітня 2013 року № 10 та від 22 травня 2013 року № 14, прайс-лист від 1 березня 2013 року, рахунок - фактура (інвойс) від 15 квітня 2013 року № 113/70435801, рахунок-фактура (інвойс) від 24 травня 2013 року № 113/70614501, рахунок-проформа від 9 квітня 2013 року № 920157, зовнішньоекономічний контракт від 22 лютого 2013 року № 7В9Р7НС3, внутрішній договір (контракт) доручення від 1 листопада 2009 року № 1109, сертифікати якості, копії митних декларацій країни відправлення.

Митна вартість товару Товариством визначена за основним методом (за ціною договору) та склала: за декларацією від 4 червня 2013 року № 110100000/2013/216802 - 0,8273 дол. США/кг; за декларацією від 26 червня 2013 року № 110100000/2013/200357/1 - 0, 863 дол. США/кг.

Митниця відмовила в оформлені товару шляхом видачі карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 4 червня 2013 року № 110100000/2013/00276 та від 26 червня 2013 року № 110100000/2013/00432 року. Підставою для відмови позивачу в оформленні товару за основним методом (за ціною контракту), митним органом зазначено, зокрема:

в інвойсі відсутня інформація щодо зовнішньоекономічного контракту для ідентифікації ввезеного товару;

договором передбачена - 100 % передплата у відповідності з інвойсом-проформою. У проформі-інвойсі від 9 квітня 2013 року № 920157 зазначена сума 133113,54 дол. США. В платіжному дорученні від 11 квітня 2013 року № 10 сума сплати - 60000 дол. США, в платіжному дорученні від 22 травня 2013 року № 14 сума сплати - 73113,54 грн, але загальна сума постачання по вищевказаному проформі-інвойсі складає - 108880, 50 дол. США;

інвойс від 24 травня 2013 року № 113/70614501 та проформа-інвойс від 9 квітня 2013 року № 920157 року не містить посилання на номер та дату контракту від 22 лютого 2013 року № 7В9Р7НС3 (неможливо ідентифікувати товар).

У зв'язку з наведеним, Митницею зобов'язано позивача надати додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару, а саме, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару; виписку з бухгалтерської документації.

Товариство відмовилось від надання додаткових документів.

За результатами розгляду митних декларацій, відповідачем прийняті рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 4 червня 2013 року № 110100000/2013/200227/1, від 26 червня 2013 року № 110100000/2013/200357/1, відповідно до яких митну вартість скориговано до 0,97 дол. США/кг із застосуванням методів, відповідно до статті 60 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі - МК 2012 року; за ціною договору щодо подібних товарів) та за статтею 64 МК 2012 року (резервний метод) відповідно.

Отже, як вбачається з встановлених судами обставин, спірні відносини виникли в період дії МК 2012 року. При цьому суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення, керувався нормами Митного кодексу України від 11 липня 2002 року № 92-IV, який втратив чинність з дня набрання чинності МК 2012 року (пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень МК 2012 року).

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватися саме той закон та його редакція, які були чинними на момент їх виникнення, рішення суду апеляційної інстанції у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року підлягає скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 221, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Міндоходів задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді