Справа № 803/1717/16
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року Справа № 803/1717/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача Костюка П.Ю.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про накладення арешту на кошти на рахунках платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Володимир-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Володимир-Волинська ОДПІ, позивач) звернулася в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, відповідач) про накладення арешту на кошти на рахунках платника податків, крім коштів для проведення операцій з видачі заробітної плати та сплати податків і зборів, єдиного внеску, а також визначених, контролюючим органом, грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.11.2016 року Головним управлінням ДФС у Волинській області було видано наказ № 1335 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2, господарської одиниці магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» Торгового центру «Ірена» №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі підпунктів 20.1.10, 20.1.11 пункту 20.1. статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2, 80.2.5, 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

У зв'язку з відмовою відповідача посадовим особам Головного управління ДФС у Волинській області у проведенні фактичної перевірки 11.11.2016 року, а також з урахуванням наслідків відмови від проведення перевірки, визначених пунктом 94.2.3 статті 94 ПК України, позивач, просить на підставі підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України накласти арешт на кошти на рахунках ФОП ОСОБА_2, крім коштів для проведення операцій з видачі заробітної плати та сплати податків і зборів, єдиного внеску, а також визначених, контролюючим органом, грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити.

Відповідач та її представник в наданому суду письмовому запереченні позовні вимоги заперечили, посилаючись на те, що 11.11.2016 року ОСОБА_2 не перешкоджала у допуску посадових осіб позивача до проведення фактичної перевірки господарської одиниці магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» Торгового центру «Ірена» №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_2, а з наказом про проведення перевірки відповідач ознайомилася лише після отримання даної позовної заяви. Також зазначили, що запис про відмову у допуску до проведення фактичної перевірки зроблено ОСОБА_4, яка не перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2, і відповідно не могла проводити розрахункові операції по місцю здійснення господарської діяльності відповідача.

Крім того, поняття відмови від проведення перевірки і відмова від допуску до проведення до перевірки не є тотожними поняттями. З врахуванням наведеного просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засідання відповідач та її представник позовні вимоги заперечили, з підстав, викладених в письмовому запереченні, просили в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець 02.12.1992 року та перебуває на обліку у Володимир-Волинській ОДПІ як платник податків, що підтверджується ідентифікаційними даними платника податків.

На підставі наказу № 1335 від 04.11.2016 року «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку № 001512 та № 001513 від 07.11.2016 року головними державними ревізорами - інспекторами Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було здійснено виїзд за адресою магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» Торгового центру «Ірена» №1: АДРЕСА_1 з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог ПК України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про оплату праці», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», Кодексу законів про працю України (а.с.8-9).

Працівниками податкового органу було пред'явлено продавцю магазину ОСОБА_4 копію наказу, службових посвідчень та направлень на проведення перевірки. Проте, продавець магазину ОСОБА_4 відмовила посадовим особам контролюючого органу від допуску до проведення фактичної перевірки у зв'язку з відсутністю ФОП ОСОБА_2, про що нею здійснено запис на наказі про проведення перевірки.

Працівниками Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було складено акт відмови від допуску до проведення фактичної перевірки від 11.11.2016 року № 251 (а.с.10).

14.11.2016 року управління аудиту ГУ ДФС у Волинській області надіслало до Володимир-Волинської ОДПІ звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (а.с. 7).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Як передбачено статтею 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пунктом 81.2 статті 81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

11.11.2016 року працівники податкового органу на підставі наказу, направлень вийшли для проведення фактичної перевірки за місцем здійснення торгівельної діяльності ФОП ОСОБА_2.

Як підтверджується матеріалами справи, продавець магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» Торгового центру «Ірена» №1 - ОСОБА_4, яка на той момент здійснювала розрахункові операції у підприємця ОСОБА_2, не допустила посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки шляхом вчинення відповідного запису в наказі про проведення перевірки.

Посадовими особами податкового органу на підставі вказаного запису складено акт відмови у допуску до проведення такої перевірки від 11.11.2016 року № 251. У вказаному акті зазначено, що перед початком проведення перевірки було здійснено контрольно-розрахункову операцію та видано відповідний чек про це.

Проаналізувавши зазначені обставини суд зазначає, що в даному випадку у податкового органу були законні підстави для проведення перевірки, ними дотримано вимоги статтей 75, 80, 81 ПК України щодо процедури проведення фактичної перевірки та пред'явлено всі документи для її проведення.

За цим умов у відповідача були відсутні законні підстави, визначенні статтею 81 ПК України для відмови працівникам контролюючого органу у допуску до проведення перевірки, а відтак не допуск до проведення перевірки зі сторони підприємця є протиправним.

У відповідності до підпункту 16.1.9. пункту 16.1. статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі-арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Пунктом 94.2. статті 94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 цього ж Кодексу арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що не допуск до перевірки посадових осіб контролюючого органу за наявності законних підстав для її проведення є самостійною підставою для застосування арешту на кошти на рахунках платника податків.

Факт не допуску до проведення перевірки підтверджується наявними в справі доказами, зокрема актом № 251 від 11.11.2016 року.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача та його представника про те, що ОСОБА_2 не перешкоджала доступу до проведення перевірки, а запис про не допуск до проведення перевірки зроблено особою, яка не перебуває з нею в трудових відносинах та не здійснює будь-яких розрахункових операцій, оскільки вказані обставини повністю спростовуються доказами, дослідженими в ході розгляду справи.

При виході на перевірку посадовими особами позивача було здійснено контрольно-розрахункову операцію, у вищевказаному магазині продавцем було видано касовий чек від 11.11.2016 року № 0002, який видрукувано на обладнанні зареєстрованому за ФОП ОСОБА_2, що в свою чергу спростовує доводи щодо неможливості проведення ОСОБА_4 розрахункових операцій по місцю здійснення господарської діяльності відповідача.

Вказаною особою було і вчинено відповідний напис у наказі про проведення перевірки.

Тобто, в розумінні норм ПК України ОСОБА_4 була особою, яка здійснювала розрахункові операції у підприємця, а відтак була наділена правами щодо допуску чи не допуску до проведення перевірки.

Разом з цим, суд не приймає до уваги твердження відповідача та її представника про те, що ОСОБА_4 не перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2, оскільки податковий орган не перевіряє факту перебування чи не перебування в трудових відносинах, і вказана обставина немає значення до вказаних правовідносин.

При цьому, наказ про проведення перевірки від 04.11.2016 року № 1335 відповідач не оскаржувала, відтак такий наказ судом не скасований та на даний час є чинним.

Інші доводи відповідача та її представника не спростовують висновків суду, зроблених під час судового розгляду справи.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до положень статті 20 ПК України арешт коштів на рахунках, не може поширюватись на операції з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність умов для накладення арешту на кошти відповідача, а тому позов підлягає до задоволення.

Протилежного судом не встановлено.

Керуючись статтями 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Накласти арешт на кошти на рахунках фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (44700, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків і зборів, єдиного внеску, а також визначених, контролюючим органом, грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена в повному обсязі до 03 січня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк