Справа № 210/5791/16-а
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5791/16-а
Провадження № 2-а/210/134/16
У Х В А Л А

іменем України

"27" грудня 2016 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Чайкіна О.В.., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу « Криворізький державнйи педагогічний університет», Міністерства освіти і науки про порушення права на освіту, визнання незаконним і скасування наказу про відрахування з державного навчального закладу та про поновлення у ДВНЗ, оскарження дій і бездіяльності відповідачів, -

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшла вказана позовна заява.

Дослідивши матеріали позову прихожу до висновку про те, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з огляду на наступне.

З позовної заяви вбачається, що її вимоги направлені на захист прав ОСОБА_3 за наслідком визнання незаконним і скасування наказу про відрахування з державного навчального закладу та про поновлення у ДВНЗ, оскарження дій і бездіяльності відповідачів.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст.15 ЦПК України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме :1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС).

В силу ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У контексті зазначених положень ст.3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою інших суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

У тому ж випадку, коли суб'єкт, у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, не здійснюють у спірних відносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, з яким виник спір, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції та не повинен вирішуватися адміністративним судом.

Європейський суд з прав людини у справі "Зенд проти Австрії" від 12.10.78 вказав, що словосполучення "встановлений законом суд" в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поширюється не тільки на правову основу самого існування суду, а й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, установлений законом" у ч.1 ст.6 конвенції передбачає "всю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, установленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, як вже відзначалось, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається зі змісту позову позивач не висуває вимог про оскарження дій суб'єкта владних повноважень - Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» та Міністерству освіти і науки.

Таким чином вимоги за зустрічним позовом не містять вимог до суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 3, 17, 18 КАС України.

Як вбачається із позовної заяви, спір виник у сфері приватно - правових відносин, що виникли із цивільних, а саме цивільних відносин.

Відповідно до вимог ч.1ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При винесенні ухвали суддя також керується практикою Європейського суду з прав людини, котрий акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти ОСОБА_6» від 16 грудня 1992 року).

За таких обставин вважаю, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому у відкритті провадження по справі слід відмовити.

Керуючись ст. 109КАС України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_3 у відкритті провадження у справі за його позовом до Державного вищого навчального закладу « Криворізький державнйи педагогічний університет», Міністерства освіти і науки про порушення права на освіту, визнання незаконним і скасування наказу про відрахування з державного навчального закладу та про поновлення у ДВНЗ, оскарження дій і бездіяльності відповідачів.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом п'яти днів з моменту її отримання. Копію апеляційної скарги одночасно надсилається до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О. В. Чайкіна