Справа № 2-а-339/12
Суддя: Зотько Т. А.
Дата ухвалення: 2012-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/2603/2995/12
Справа №2-а-339/12
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2012 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва про зобовязання проведення перерахунку та виплати щорічної допомоги, як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання його нарахувати до виплати та виплачувати недоплачену йому, як особі, яка має статус „дитина війни, щомісячну державну соціальну гарантію у вигляді 30 % надбавки до пенсії, за період з 23.07.2011 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року вона має статус „дитина війни, а тому, у відповідності до вимог ст. 6 даного Закону, має право на отримання соціальної пільги в розмірі 30 % від мінімального розміру пенсії за віком за період дії пільги з 01.01.2006. Позивач вважає, що відповідач при відмові у виплаті належної їй до виплати соціальної допомоги до пенсії не врахував Рішення № 6-рп/2007 Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, яким були визнані такими, що не відповідають Конституції України, окремі положення Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік з приводу зупинення дії норм Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Позивач в обгрунтування своїх вимог посилається на ст.124 Конституції України, наголошуючи при цьому, що бездіяльність відповідача порушує його законні права та інтереси.

Згідно п.4 ч.1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав, приймає законне та обгрунтоване судове рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими у повному обсязі та не підлягають задоволенню судом з наступних підстав.

Встановлено, що позивач має статус „дитина війни, а тому може користуватись соціальними пільгами, передбаченими Законом України „Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року.

Згідно ст. 6 Закону (в редакції від 18.11.2004 року, який набрав чинності 01.01.2006 року) позивач має право на отримання державної соціальної підтримки у вигляді виплати підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

П.12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було зупинено. .

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2, ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. 98, ст. 101, ст. 103, ст. 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), в тому числі п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік.

Ст. 22 Конституції України передбачено, що конституційні права та свободи гарантуються.

У відповідності до ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до Закону України „Про соціальний захист дітей війни позивач, маючи статус „дитина війни, володіє конституційним правом на соціальну пільгу в розмірі 30 % доплати до пенсії.

Згідно аб.1 гі. 1 Положення „Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

На органи Пенсійного фонду України покладено обов'язки щодо:

-призначення пенсій;

-підготовки документів для її виплати;

-забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

П. 1.1. Положення „Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою № 8-2 Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року, передбачено, що управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно Головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсій.

У відповідності до ст. 7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року за № З-рп/2012 у справі за конституційними поданнями правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин 1, 2 та 3 статті 95, частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини 2 статті 124. частини 1 статті 129 Конституції України, пункту 5 частини 1 статті 4 Бюджетного Кодексу України, пункту 2 частини 1 статті 9 Кодексу Адміністративного судочинства України, в системному звязку з окремими положеннями Конституції України встановлено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту, за рахунок державного бюджету країни, є складовою бюджетного законодавства, відповідно до п.5 частини 1 ст.4 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України , пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному звязку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Отже суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті нд підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі Закону Про Державний бюджет України на відповідний рік.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, є остаточним і не може бути оскаржене.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 64 Конституції України, ст.ст. 6, 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року, Рішенням № 6-рп/2007 Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, Рішенням № З-рп/2012 Конституційного Суду України від 25.01.2012 року ст.ст. 10, 11, 17, 71, 94, 158, 159, 160-163, 183-2 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в позові до Управління Пенсійного фонду у Деснянському районі м. Києва про зобовязання проведення перерахунку та виплати щорічної допомоги, як дитині війни - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: