Справа № 826/2980/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

07 грудня 2016 року 09:39 справа №826/2980/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача : Заінчковського Д.А.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України
простягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07 грудня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання судового рішення з 19 грудня 2014 року по 30 квітня 2015 року в сумі 15 660,19 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2016 року №К/800/1097/16 попередні судові рішення у справі скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2016 року адміністративну справу №826/2980/15 прийнято до провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді старшого державного виконавця за період з 07 квітня 2015 року по 25 листопада 2016 року в розмірі 70 728,99 грн.

В судовому засіданні 07 грудня 2016 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року у справі №826/17563/14 за позовом ОСОБА_1 до голови Державної виконавчої служби України та Державної виконавчої служби України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 липня 2015 року №К/800/13543/15, визнано протиправним та скасовано наказ Державної виконавчої служби України від 10 листопада 2014 року №675/к "Про звільнення ОСОБА_1", поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з 19 грудня 2014 року та стягнено на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року у справі №826/17563/14 допущено до негайного виконання в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Оскільки рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі не виконано, позивач вважає, що з Міністерства юстиції України належить стягнути його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення про суду поновлення на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України.

Відповідач письмово заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Скасовуючи попередні рішення у справі та направляючи справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 15 вересня 2016 року №К/800/1097/16 зазначив, що обов'язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі не обумовлюється залежністю від причин, в тому числі їх поважності, внаслідок яких судове рішення виконано несвоєчасно.

Відповідно до частини п'ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог та враховуючи висновки Вищого адміністративного суду України, звертає увагу на наступне.

Частина п'ята статті 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з частиною другою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Як встановлено вище, судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді як незаконно звільненого працівника набрало законної сили та підлягає обов'язковому виконанню; більше того, в частині поновлення позивача на посаді рішення суду належало виконати негайно.

Відповідно до положень статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пункту 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Таким чином, у разі поновлення працівника на роботі відповідним судовим рішенням у зв'язку із незаконним звільненням він має право на отримання середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу до дня видання відповідного наказу про поновлення на посаді.

Разом з тим, суд встановив, що відповідного наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України не видано, тому станом на день звернення до суду та вирішення спору позивач вважається таким, що не поновлений на посаді.

Як встановлює стаття 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз вказаної правової норми свідчить, що обов'язок сплати середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виникає у роботодавця у разі затримки виконання рішення суду, тобто після поновлення незаконно звільненого працівника із порушенням встановлених законом строків. Проте, якщо працівника фактично не поновлено на роботі, встановити строк затримки виконання судового рішення неможливо, відповідно, цей строк вважається періодом вимушеного прогулу по день фактичного поновлення.

Оскільки ОСОБА_1 на роботі не поновлений, що визнається сторонами, підстави для стягнення з Міністерства юстиції України на його користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення відсутні.

При цьому середній заробіток за час вимушеного прогулу на корись позивача вже вирішено стягнути постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року у справі №826/17563/14 без зазначення конкретного періоду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов