Справа № 803/1674/16
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року м. Луцьк Справа № 803/1674/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача Перейми О.С.,

представника відповідача Слюсара Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Турійської районної державної адміністрації Волинської області до Виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Турійська районна державна адміністрація Волинської області (далі - позивач, Турійська РДА) звернулася в суд з адміністративним позовом до Виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - відповідач, дирекція, фонд) про визнання протиправним та скасування рішення від 29 серпня 2016 року №139/07000.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 серпня 2016 року виконавчою дирекцією Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено планову перевірку використання страхових коштів на загальнобов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності в Турійській РДА, за результатом якої складений відповідний акт.

За результатом перевірки, відповідач прийняв рішення від 29 серпня 2016 року №139/07000 про повернення коштів фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно з яким районна державна адміністрація зобов'язана повернути 10 426,50 грн, в тому числі 9 766,17 грн допомоги по вагітності і пологах застрахованої особи ОСОБА_3.

Позивач вважає вказане рішення помилковим, оскільки виконавча дирекція порушила періодичні строки перевірки, які визначені у підпункті 3.3.2 пункту 3.3 Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результати та процедуру оскарження, яка затверджена Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22 грудня 2010 року №29 (далі - Інструкція №29).

Крім того, стягнути кошти з застрахованої роботи неможливо в силу частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України у зв'язку з відсутністю зловживань з її боку.

Крім того, на думку Турійської РДА, відповідач допустив неправильне застосування абзацу 2 пункту 6 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 (далі - Порядок №1266), яким визначено, що у разі коли застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески менше ніж календарний місяць, середня заробітна плата (дохід) для розрахунку допомоги по вагітності та пологах за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, обчислюється з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але не вище за розмір середньої заробітної плати за всіма видами економічної діяльності в місяці, що передує місяцю, в якому настав страховий випадок, відповідно в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (за даними Держкомстату) та не нижче за розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом у місяці настання страхового випадку.

Оскільки застрахована особа ОСОБА_3 працювала менше календарного місяця, тому при виплаті допомоги її середній заробіток розраховувався виходячи з нарахованої заробітної плати, а не за розміром її посадового окладу, як визначено пунктом 10 цього ж Порядку.

З наведених мотивів та підстав просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 29 серпня 2016 року №139/07000.

У судовому засіданні представник РДА позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, у письмових запереченнях від 19 грудня 2016 року №07-4-1812 (а.с.34-36) та його представник у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог з тих підстав, що відповідно до пункту 3.3. Інструкції, перевірка проводиться не рідше одного разу на два роки, однак той факт, що попередня перевірка проведена у 2012 році не свідчить про незаконність перевірки у 2016 році.

Крім того, зазначає, що пунктом 4 Порядку визначено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

У розглядуваному випадку розрахунковим періодом для ОСОБА_3 був листопад 2012 - квітень 2013 році, оскільки 16 травня 2013 року настав страховий випадок - відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами. До цього ОСОБА_3 працювала всього 2 робочі дні тільки у травні 2013 році. У період з листопада 2012 по квітень 2013 року вона жодного заробітку не мала, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

З наведених мотивів та підстав вважає, що застосування підлягав саме пункт 10 Порядку, а не абзац другий пункту 6 Порядку, оскільки в розрахунковому періоді жодного заробітку ОСОБА_3 не мала.

Стосовно порушення частоти проведення перевірок (не рідше одного разу на 2 роки) пояснив, що у період з серпня 2014 по червень 2015 року існував мораторій на проведення перевірок.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 25 по 26 серпня 2016 року виконавчою дирекцією Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено планову перевірку використання страхових коштів на загальнобов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності в Турійській РДА, за результатом якої складений відповідний акт (а.с.9-11).

У вказаному акті зазначено, що при нарахуванні допомоги по вагітності та пологах працівників, яка була по догляду за дитиною до 3-х річного віку і вийшла на роботу на декілька днів невірно був визначений середньоденний заробіток - не з посадового окладу, а з заробітку за фактично відпрацьовані робочі дні що є порушенням пункту 10 Порядку №1266. Всього сума переплати по застраховані особі ОСОБА_3 становить 9 766,17 грн (а.с.10 та зворот).

Саме в цій частині позивач оскаржує висновки перевірки та рішення за його результатами.

В подальшому, рішенням Виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 29 серпня 2016 року №139/07000 (далі - спірне, оскаржуване рішення) вирішено зобов'язати Турійську РДА сплатити неправомірно використані страхові кошти у розмірі 10 426,50 грн, в тому числі 9 766,17 грн по застраховані особі ОСОБА_3 (а.с.13).

За результатами адміністративного оскарження спірного рішення, рішенням виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 15 вересня 2016 року №06-14-1246 та рішенням Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 13 жовтня 2016 року №411, у задоволенні скарг Турійської РДА відмовлено (а.с.17-19). Останнє рішення позивач отримав 17 жовтня 2016 року за вх.№1843/31/1-16, що підтверджується відповідною відміткою (а.с.18).

До суду адміністрація звернулася 17 листопада 2016 року (а.с.4), тобто в місячний строк з дня отримання остаточного рішення за результатами адміністративного оскарження.

Частиною четвертою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Оскільки Турійська районна державна адміністрація скористалася своїм правом на адміністративне оскарження спірного рішення, тому строк звернення до суду в даному випадку не пропущений.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли стосовно порядку нарахування та виплати допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, а тому врегульовані Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 (далі - Порядок №1266) та Інструкцією про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результати та процедуру оскарження, яка затверджена Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22 грудня 2010 року №29 (далі - Інструкція №29).

Як зазначено у підпункті 3.3.2 пункту 3.3 Інструкції №29, не рідше одного разу на два роки проводяться перевірки страхувальників з чисельністю працівників від 25 до 249 осіб за наявності витрат по коштах Фонду. У випадку відсутності порушень по використанню коштів Фонду, що встановлено попередньою перевіркою, наступна планова перевірка такого страхувальника проводиться не раніше ніж через три роки після проведення попередньої перевірки.

З обставин справи слідує та не заперечується представником позивача у судовому засіданні, що позивач добровільно допустив перевіряючих Виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до перевірки.

Також позивач добровільно усунув ряд виявлених порушень під час перевірки 26 серпня 2016 року, а оскаржує лише висновки перевіряючих щодо застрахованої особи ОСОБА_3

А тому, на думку суду, посилання на те, що перевірка проведена в порушення строків, які визначені у підпункті 3.3.2 пункту 3.3. Інструкції №29 є помилковими, оскільки відповідач вже реалізував своє право на проведення перевірки, а позивач таке право не оспорив, тому, на думку суду, адміністрація вправі наразі оскаржувати лише висновки перевірки по суті.

Крім того, вказана законодавча норма не обмежує позивача строками проведення перевірки, оскільки в ній не заборонено відділенню фонду проводити перевірку, навіть якщо попередня проводилася 4 роки тому. Якщо слідувати логіці позивача, то фонд взагалі позбавлений права перевіряти в майбутньому Турійську РДА, оскільки порушена частота проведення перевірок, яка зазначена у підпункті 3.3.2 пункту 3.3 Інструкції №29 (не рідше одного разу на два роки).

Також слід зазначити, що частиною другою статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Це означає, що Фонд вправі провести перевірку та стягнути кошти без обмеження будь-яким строком.

Додатково, суд зауважує, що статтею 31 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» було установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Таким чином, у період з серпня 2014 по червень 2015 року існував мораторій на самостійне проведення перевірок Виконавчою дирекцією Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а тому відповідач об'єктивно не мав змогу провести перевірку у цей період.

Все зазначене свідчить про помилковість позиції Турійської РДА на порушення Виконавчою дирекцією Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності порядку проведення перевірки.

Щодо суті виявленого порушення по застрахованій особі ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Як слідує з акта перевірки від 26 серпня 2016 року, табелем робочого часу та не заперечується позивачем, вказана особа вийшла на роботу у травні 2013 року, пропрацювала два робочі дні та 16 травня 2013 року пішла на лікарняний у зв'язку з вагітністю та пологами (а.с.10, 37, 40).

Як зазначено у пункті 4 Порядку №1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб'єкта підприємницької діяльності, припинення адвокатської, нотаріальної, творчої або іншої діяльності, закінчення проходження служби; для страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоров'я у зв'язку з раніше отриманим ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням тимчасової непрацездатності).

Тобто, розрахунковим періодом для ОСОБА_3 є листопад 2012 - квітень 2013 року, оскільки страховий випадок стався у травні 2013 року. У вказаному періоду вона не мала заробітку та не працювала у зв'язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, що не заперечується адміністрацією.

У пункті 10 Порядку №1266 визначено, що якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа не мала заробітку (грошового забезпечення) з поважних причин, що зазначені у пункті 4 цього Порядку, або якщо страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата (грошове забезпечення) для розрахунку страхових виплат та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця визначається виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу), встановленої працівникові на момент настання страхового випадку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 не мала заробітку у розрахунковому періоді (листопад 2012 - квітень 2013 року), тому суд дійшов висновку, що Виконавча дирекція Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності правильно застосувала пункт 10 Порядку №1266.

Стосовно посилання позивача на пункт 6 Порядку №1266, суд зазначає наступне.

Абзацом 2 пункту 6 Порядку №1266, визначено, що у разі коли застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески менше ніж календарний місяць, середня заробітна плата (дохід) для розрахунку допомоги по вагітності та пологах за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, обчислюється з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але не вище за розмір середньої заробітної плати за всіма видами економічної діяльності в місяці, що передує місяцю, в якому настав страховий випадок, відповідно в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (за даними Держкомстату) та не нижче за розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом у місяці настання страхового випадку.

На переконання суду, вказаний пункт порядку стосується випадку, коли період роботи застрахованої особи частково охоплює розрахунковий період. Тобто, якби ОСОБА_3 вийшла на роботу, наприклад, 25 квітня 2013 року, а пішла на лікарняний 16 травня 2013 року, тобто відпрацювавши менше ніж календарний місяць, однак отримавши заробіток під час розрахункового періоду (листопад 2012 - квітень 2013 року), то в такому б випадку до неї застосовувався б абзац 2 пункту 6 Порядку №1266.

Крім того, цей самий пункт застосовувався, якби працівник був щойно прийнятий на роботу та в тому ж місяці настав страховий випадок, тобто у даному випадку працівник взагалі не працював шість місяців (не мав розрахункового періоду) до місяця, в якому стався страховий випадок.

Однак у розглядуваному випадку застосуванню підлягав саме пункту 10 Порядку №1266, оскільки ОСОБА_3 перебувала в штаті підприємства, однак у розрахунковому періоді не отримувала заробітку з поважних причин у зв'язку з перебування у відпустці по догляду за дитиною, а отже і оскаржуване рішення Фонду є правомірним.

Посилання адміністрації на неможливість стягнення коштів з застрахованої особи суд до уваги не бере, оскільки у випадку неможливості стягнення надмірно виплачених коштів з працівника, така шкода повинна відшкодуватися винною особою, яка допустила помилку під час розрахунку розміру виплати допомоги (бухгалтером), при цьому в незалежності від того чи працює вона наразі в установі, чи ні.

За правилами частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, належними та допустимими доказами довів суду обґрунтованість та правомірність рішення від 29 серпня 2016 року №139/07000.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши рішення від 29 серпня 2016 року №139/07000 на предмет відповідності частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що воно винесене на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Інструкцією №29.

Оскільки Турійська районна державна адміністрація Волинської області добровільно допустила перевіряючих Виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та усунула частину виявлених порушень, зважаючи на те, що застрахована особами ОСОБА_3 протягом травня 2013 року пропрацювала лише 2 календарних дні та не мала заробітку протягом розрахунковому період (листопад 2012 - квітень 2013 року), тому суд дійшов висновку, що рішення фонду від 29 серпня 2016 року №139/07000 в частині зобов'язання повернути 9 766,17 грн по застрахованій особі ОСОБА_3 є правомірним та обґрунтованим, а у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

В іншій частині позивач не оскаржує спірне рішення, а тому його правомірність судом не досліджується.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266, Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, яка затверджена Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22 грудня 2010 року №29, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Турійської районної державної адміністрації Волинської області до Виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення від 29 серпня 2016 року №139/07000 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 06 січня 2017 року.