Справа № 819/796/16
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/796/16

22 грудня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О. , судді Подлісної І.М. , судді Мартиць О.І.
при секретарі судового засідання Риндюк В.Т.
за участю: позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів: Міністерства оборони України Поповича Ю.І., військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерство оборони України Командир військової частини - польова пошта НОМЕР_1 Збройних Сил України капітан І рангу Шевченко Едуард Григорович про припинення (розірвання) контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України, військової частини - польова пошта НОМЕР_1 Збройних Сил України. З урахуванням уточнення позовних вимог просив визнати дії відповідачів щодо систематичного порушення ними умов проходження військової служби позивачем, які передбачені контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного 05.01.2016 р. між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 Військово Морських Сил Збройних Сил України капітана 2 рангу ОСОБА_3 , а саме належного матеріального забезпечення під час проходження військової служби, виплати в повному обсязі та вчасно підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у антитерористичній операції та щомісячного грошового забезпечення, яке включає посадовий оклад, оклад за військове звання, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) одноразові додаткові види грошового забезпечення, а також щодо відмови у розірванні даного контракту протиправними, зобов`язати Міністерство оборони України припинити контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного 05.01.2016 р. між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 Військово Морських Сил Збройних Сил України капітана 2 рангу ОСОБА_3 шляхом його розірвання та звільнення з військової служби позивача у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця), на підставі пункту "з" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.01.2016 р. між Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 Військово- Морських Сил Збройних Сил України капітана 2 рангу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. У зв`язку з невиконанням умов контракту щодо належного матеріального забезпечення позивачем 24.05.2016 р. подано рапорт про розірвання контракту, на що отримано відмову, викладену у листі № 1346/1 від 02.06.2016 р., що і стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представники відповідачів в суді проти позовних вимог заперечили, свою позицію виклали в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. В задоволенні позову просять відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що 05.01.2016 р. між Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 Військово Морських Сил Збройних Сил України капітана 2 рангу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, який набрав чинності з 05.01.2016 р.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2016 р. солдата вс/к ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 05.01.2016 р. та призначено на посаду стрільця - регулювальника комендантського взводу комендантської роти. З 05.01.2016 р. зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення. Відповідно до даного наказу з 05.01.2016 р. позивач приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

24.05.2016 р. позивач надав командиру військової частини-польова пошта В 2492 рапорт про розірвання даного контракту через невиконання умов контракту, передбачених пунктом 2, а саме належного матеріального забезпечення під час проходження військової служби, виплати підйомної допомоги, виплати грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років, знання та використання іноземної мови, відповідну кваліфікацію, спортивні і почесні звання та інших надбавок, доплат, винагород, премій, надання жилого приміщення або виплати грошової компенсації за підйом (найом) жилого приміщення, а також виплат, пов`язаних з виконанням бойових завдань в зоні проведення антитериростичної операції у Донецькій та Луганській областях. (а. с. 9)

02.06.2016 р. військовою частиною-польова пошта НОМЕР_1 надано відповідь про відмову у розірванні контракту від 05.01.2016 р., з огляду на відсутність визначених законом підстав. (а. с. 10)

Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється на підставі Конституції України, Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. (надалі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Об`єктом військово - службових відносин є публічний інтерес у сфері оборони і національної безпеки України, який складає предмет діяльності військовослужбовців. Предметом цивільно - правового договору, як правило, є результат виконання зобов`язання, а регулювання відносин сторін в процесі його виконання носить допоміжний характер, тоді як предметом контракту про проходження військової служби відносин у процесі проходження військовослужбовцем військової служби. Свобода волевиявлення, яка характеризується добровільністю укладення договору, вибором його умов, містить різний зміст при укладенні цивільно - правового договору і контракту про проходження військової служби. У першому випадку вона полягає як у добровільності, так і узгодженні виду, форми і змісту цивільно - правового договору, тоді як у другому - тільки в добровільності укладення контракту про проходження військової служби, визначеної форми і змісту.

Після укладення контракту про проходження військової служби виникають військово - службові відносини, які є різновидністю адміністративних, характеризуються нерівністю сторін, тобто подальше правове регулювання здійснюється на підставі методу влади і підпорядкування. Таким чином, контракт про проходження військової служби не є різновидністю цивільно - правового договору, і відповідно, до нього не застосовуються наслідки, які впливають з порушення договірних зобов`язань.

Отже, після вступу на професійну військову службу військовослужбовець зобов`язується проходити її на протязі встановленого контрактом строку у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, створених у відповідності до законодавства України. Військовослужбовець не має права самовільно відмовлятися від виконання обов`язків військової служби змінювати місце військової служби, за виключенням випадків укладення у встановленому порядку контракту про проходження військової служби з іншим Міністерством (відомством) виконавчої влади, в якому передбачена військова служба.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2232-ХІІ, Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону № 2232-ХІІ, військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Частиною 4 ст. 19 Закону № 2232-ХІІ визначено форму, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом.

На виконання Закону № 2232-ХІІ, з метою визначення порядку та регулювання питань проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України Указом Президента України "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" від 10.12.2008 р. № 1153/2008 затверджено "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" ( далі Положення № 1153/2008).

Встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом визначено розділом II "Військова служба за контрактом" вказаного Положення, де вказано, що контракт про проходження військової служби - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Порядок проходження військової служби за контрактом також визначений розділом II Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 р. за № 438/16454. Згідно з абз. 16 п. 2.3 розділу II вказаного Положення, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану громадяни приймаються на військову службу за контрактом на строки, визначені частиною третьою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", без врахування набуття права на пенсійне забезпечення та строку, що залишився до досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Згідно із п. "з" ч. 6 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця).

Систематичним невиконанням умов контракту командуванням є невиконання одного із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, які допускались два чи більше разів протягом останніх 12 місяців служби військовослужбовця. Невиконання зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, не враховуються для встановлення систематичного невиконання умов контракту командуванням, якщо їх виконання стало неможливим у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій, а також залучення до здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану, боротьби з тероризмом і піратством, посилення охорони державного кордону, ліквідації надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, надання військової допомоги іншим державам.

Відповідно до ч. 9 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Так, згідно пункту 2 контракту, укладеного 05.01.2016 р. між Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 Військово- Морських Сил Збройних Сил України капітана 2 рангу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, Міністерство оборони України зобов`язувалося відповідно до законодавства забезпечити належні умови для проходження військової служби ОСОБА_1 , включаючи, зокрема, належне матеріальне забезпечення під час проходження військової служби, виплату підйомної допомоги на нього та кожного члена сім`ї, який переїжджає разом з ним на нове місце проходження військової служби, виплату грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років, звання та використання іноземної мови, відповідну кваліфікацію, спортивні і почесні звання та інших надбавок, доплат, винагород, премій, жиле приміщення йому та членам його сім`ї або виплату грошової компенсації за піднайом (найом) ним жилого приміщення, інші соціальні виплати йому та членам його сім`ї, визначені законами та іншими нормативно - правовими актами (а. с. 7-8).

У відповіді від 02.06.2016 р. на звернення позивача військовою частиною-польова пошта НОМЕР_1 щодо грошового забезпечення зазначено, що воно виплачувалося встановленим порядком, відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 27.01.2016 року № 44 "Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році" в порядку черговості написання рапортів (звернень), надходження коштів на рахунки військової частини, за наявності відповідних підстав для видання наказів на виплату (а.с.10).

Крім того, військовою прокуратурою Південного регіону України розглянуто колективне звернення щодо неналежного матеріального та інших видів забезпечення військовослужбовців комендантської роти військової частини-польова пошта НОМЕР_1 та перевіркою встановлено факти проживання військовослужбовців упродовж тривалого часу у непристосованих приміщеннях військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в м. Очакові, незабезпечення в них відповідного санітарно-епідеміологічного стану, а також неналежного речового забезпечення військовослужбовців через що складено три протоколи за ст. 172-15 КУпАП відносно заступника командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 з матеріального забезпечення, начальника медичної частини та командира комендантської роти (а. с. 11).

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в справі № 483/1238/16-п від 02.09.2016 р. командира комендантської роти ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а. с. 110-111, т. 1).

Постановами Апеляційного суду Миколаївської області від 06.10.2016 р. та 11.10.2016 р. скасовано постанови Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в справах № 483/930/16-п, № 483/929/16-п, якими визнано винними заступника командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 з матеріального забезпечення ОСОБА_5 і начальника медичної служби ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення, що передбаченого ст. 172-15 КУпАП, звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням. (а. с. 86-91 т. 1)
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Порушення зафіксовані також в акті санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта м. Очаків, Миколаївська область від 26.05.2016 р. (а. с. 18-20, т. 2) і акті проведення перевірки військової частини-польова пошта НОМЕР_1 (м. Очаків) від 27.05.2016 року № 2190. (а. с. 5-17 т. 2).

Відповідно до абз. 2 Контракту про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 5.01.2016 р., Міністерство оборони зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити належні умови для проходження військової служби.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про наявність порушень щодо забезпечення належних умов при проходженні військової служби за укладеним ОСОБА_1 5.01.2016 р. контрактом, як встановлено у зазначених рішеннях Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в справі № 483/1238/16-п від 02.09.2016 р. та Постановах Апеляційного суду Миколаївської області від 06.10.2016 р. та 11.10.2016 р., з боку посадових осіб військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 7, п. 9 Розділу III. «Порядок забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном особистого користування в мирний час та особливий період» Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016 р. (далі Порядок № 232) військовослужбовці військової служби за контрактом забезпечуються речовим майном за встановленими нормами, починаючи з дня призначення їх на посаду наказом командира військової частини.

Норми забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України (бойовий єдиний комплект (БСК) встановлюються Наказами Міністерства оборони України.

На момент укладання контракту, діяли Норми забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України, затверджені Наказом Міністерства оборони України № 664 від 01.12.2015 р.

З 29.04.2016 р. діють Норми № 1 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Збройних Сил України (бойовий єдиний комплект (БСК)) затверджених Наказом Міністерства оборони України № 232 (далі Норми № 1).

Відповідно до Норм № 1 військовослужбовець забезпечується : головним убором (Кепі бойове (кашкет польовий) 2 шт., панама літня польова 1 шт., шапка-феска (шапка-підшоломник) 1 шт., шапка зимова 1 шт.), обмундируванням (костюм літнім польовий 2 шт., костюм-утеплювачем 1 .шт., костюмом вітро-, вологозахисним демісезонним 1 шт., курткою вітро-, вологозахисною зимовою 1 шт., штанами вітро-, вологозахисними зимовими 1 шт., сорочкою бойовою 2 шт., рукавичками демісезонними 1 пара, рукавичками зимовими 1 пара), білизною (шарфом- труба літнім 1шт.. шарфом-труба зимовим 1 піт., фуфайкою (з короткими рукавами) З шт., трусами 3 шт., білизною для холодної погоди (сорочка зимова та кальсони зимові) 2 одиниці, шкарпетками літніми (трекінговими) 6 пар, шкарпетками зимовими (трекінговими) 3 пари), взуттям (черевиками з високими берцями 2 пари , капці казармені 1 пара, бахали утеплені 1 пара, шкарпетками-вкладишами утеплювальними 2 пари), спорядженням (рукавички тактичні, окуляри захисні балістичні, беруші спеціальні індивідуальні, ремінь брючний, сумка транспортна індивідуальна, сумка-підсумок для предметів особистої гігієни, модульна всесезонна спальна система, килим спальний польовий ізоляційний, чохол до фляги індивідуальний польовий, казанок індивідуальний польовий, фляга індивідуальна польова, столовий набір індивідуальний польовий, кухоль індивідуальний складний, ніж індивідуальний табірний, ліхтарик польовий індивідуальний все по 1 шт.) засоби індивідуального захисту ( шолом балістичний 1 шт, чохол для шолома балістичного 3 шт., бронежилет модульний захисний балістичний 1 шт., чохол для захисного балістичного модульного жилета.

Всупереч зазначеному вище, військовою частиною - польова пошта НОМЕР_1 на підставі роздавальної відомості від 23.05.2016 р. № 86 видано позивачеві костюм камуфльований у кількості 1 комплект, тільник 1 шт. носки х/б 3 пари, черевики з високим берцем 1 пара.

Крім того, судом приймається до уваги те, що у довідці від 25.11.2016 р. зазначено непідтверджену інформацію щодо забезпечення позивача кашкетом камуфльованим - 1 шт., з огляду на те, що у роздавальної відомості відсутня позначка про видачу позивачу цієї одиниці обмундирування.

Також судом встановлено, що протягом проходження служби позивач не був забезпечений військовою частиною-польова пошта НОМЕР_1 особистою зброєю протягом усього проходження служби що підтверджується військовим квитком позивача, оглянутим в судовому засіданні, у якому відсутня відмітка про видачу зброї.

Таким чином, суд погоджується із твердженнями позивача щодо незабезпечення його предметами бойового обмундирування.

Відповідно до п. 2 Контракту про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 5.01.2016 р., Міністерство оборони зобов`язується забезпечити належне матеріальне забезпечення під час проходження військової служби.

З оглянутої судом довідки про розмір грошового забезпечення рядового ОСОБА_1 за період проходження військової служби у військовій частині-польова пошта В 2492 з 05.01.2016 р. по 02.07.2016 р. (а. с. 106 т. 1) вбачається, що виплату винагороди за безпосередню участь в АТО з 19.01.2016 р. по 23.03.2016 р. на загальну суму 2593,55 грн. згідно наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 № 806 від 18.10.2016 р. проведено у жовтні 2016 р., тобто, більше ніж через пів року з моменту закінчення його участі у АТО.

Натомість, суд погоджується із позицією відповідачів щодо відсутності порушень при виплати грошової допомоги для оздоровлення, з огляду на приписи пункту 30.3 розділу XXX Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 р. № 260, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 року за № 638/15329, (далі Інструкція № 260), відповідно до якого, розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення). Виплата грошової допомоги на оздоровлення у вищезазначеному порядку позивачу підтверджується довідкою про грошове забезпечення (а. с. 106 т. 1), та відповідає вимогам законодавства, оскільки відповідно до п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України", затвердженою наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 (у редакції наказу Міністерства оборони України 05.12.2012 № 825) зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6.09.2012 р. за № 1540/21852, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, в тому числі і грошової допомоги для оздоровлення.

Крім того, відповідно до пункту 31.6 Інструкції № 260 та "Тимчасового порядку встановлення щомісячного розміру премії військовослужбовцям Збройних Сил України", затвердженого Міністром оборони України 17.02.2016 р. за № 248/3/11/112, командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю за невихід на службу без поважних причин, а у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення "догана" премія зменшується на 10 відсотків.

При цьому суд враховує, що через невихід (відсутність на службі) 23-26.06.2016 р. за червень 2016 р. відповідачем не встановлено премію позивачу та не виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода згідно наказу командира військової частини - польова пошта В 2492 № 195 від 02.07.2016 р.

Факт його відсутності у вищезазначений період на службі підтверджується рапортом ОСОБА_1 , де він повідомляє про вибуття в м. Київ з 23.06.2016 р. по 30.06.2016 р. для звернення до Президента України - Верховного Головнокомандувача, Міністра оборони України, начальника генерального штабу - командувача Збройними Силами, Генерального прокурора, Голови Верховної Ради України, Уповноваженого з прав людини з приводу порушення його конституційних прав і умов контракту.

Відтак, суд вважає не підтвердженими належними та допустимими доказами порушення умов контракту стосовно виплати грошового забезпечення з урахуванням надбавок за вислугу років інших надбавок, доплат, винагород, премій, в тому числі і грошової допомоги для оздоровлення, тому в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що порушення з боку відповідача Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо неналежного матеріального забезпечення під час проходження військової служби, несвоєчасної виплати винагороди військовослужбовцю Збройних сил України за безпосередню участь у антитерористичній операції є доведеними та підтвердженими належними та допустимими доказами.

Натомість, сторонами не надано, а судом не здобуто будь-яких належних та допустимих доказів наявності вказаних позивачем порушень з боку Міністерства оборони України.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 Закону № 2232-ХІІ для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Частину 6 ст. 26 доповнено пунктом "м" згідно із Законом № 711-VIII від 06.10.2015 року, у відповідності до якого контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону.

Відповідно до абз. 8 п. 18 вказаного Положення, перший контракт про проходження військової служби укладається з військовослужбовцями, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану, - до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 6.12.1991 р. № 1932-XII особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ, (далі Закон №3543-ХІІ) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Абзацом 8 ст. 11 Закону №3543-ХІІ встановлено, що відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.

З системного аналізу вище вказаних нормативно правових актів, якими закріплені виконання військового обов`язку в особливий період та порядок проходження військової служби за контрактом, вбачається, що строки військової служби для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Отже, строк дії контракту про проходження військової служби в Збройних Силах України пов`язаний безпосередньо з дією в країні особливого періоду.

Відповідно до листа - роз`яснення Міністерства оборони України № 322/2/8417 від 01.10.2015 року "Щодо скасування в Україні особливого періоду" зазначено, що відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період. Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України "Про демобілізацію" після стабілізації обстановки на сході України. Завершення демобілізації можна вважати закінченням особливого періоду. Отже, на даний час в Україні діє особливий період.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року в адміністративній справі № 21-112а15 та постанові Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2015 року у справі № 800/582/14.
Приписами ч. 1, 2 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) встановлено, що Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Частиною 8 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ визначені особливості звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії особливого періоду.

При цьому, можливість звільнення з військової служби за п. "з" ч. 6 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ під час дії особливого періоду частиною 8 статті 26 цього Закону не передбачає.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для розірвання контракту з позивачем на підставі його рапорту від 24.05.2016 р. за нормами статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення шляхом визнання порушення умов проходження військової служби щодо неналежного матеріального та грошового забезпечення зі сторони військової частини-польова пошта НОМЕР_1 .

В іншій частині суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати дії військової частини-польова пошта НОМЕР_1 в частині порушення умов проходження військової служби ОСОБА_1 , які передбачені контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного 05.01.2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі тво. командира військової частини -польова пошта НОМЕР_1 Військово Морських Сил Збройних Сил України капітана 2 рангу ОСОБА_3 протиправними.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови виготовлено 27.12.16 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.
копія вірна
Суддя Білоус І.О.

Суддя (підпис) Подлісна І.М.

Суддя (підпис) Мартиць О.І.