Справа № 310/3368/16-а(2-а/310/638/16)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2017 рокусправа № 310/3368/16-а(2-а/310/638/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11.11.2016 р. в справі № 310/3368/16-а за позовом ОСОБА_1 до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з адміністративним позовом до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (далі - УПСЗН) ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності в період з 30.09.2008 р. по 18.11.2008 р., з 22.11.2009 р. по 09.09.2010 р. в частині відсутності контролю за діяльністю службових осіб управління, скасування рішення про відмову у щомісячній компенсації виплати фізичній особі, що надала соціальні послуги, зобов'язання здійснити компенсаційні виплати за період з 30.09.2008 р. по 18.11.2008 р., з 22.11.2009 р. по 09.09.2010 р.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11.11.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, направивши справу для продовження розгляду, вказує на те, що судом не з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримував в УПСЗН компенсацію фізичним особам за надання соціальних послуг інваліду 1 групи згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 р. № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», яка призначена позивачу на період з 10.09.2010 р. по 09.09.2011 р. відповідно до наданої заяви від 10.09.2010 р. та висновку ВКК, та повторно в період з 10.09.2011 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1. згідно із наданою заявою від 08.09.2011 р. та висновку ВКК.

Також судом першої інстанції вказано про ненадання позивачем належних письмових доказів його звернення до УПСЗН в період з 30.09.2008 р. по 18.11.2008 р. та з 22.11.2009 р. по 09.09.2010 р. з питання виплати вказаної компенсації та наявності рішення УПСЗН про відмову у виплаті щомісячних компенсаційних виплаті фізичній особі, яка надала соціальні послуги.

Дослідженням особових справ ОСОБА_1 і його батька ОСОБА_3 судом першої інстанції також встановлено, що позивач не звертався до відповідача із заявами про призначення йому компенсаційних виплат фізичній особі, яка надала соціальні послуги, в період, зазначений в адміністративному позові.

Приймаючи до уваги відсутність факту звернення позивача до УПСЗН з питання призначення у спірному період компенсації як особі, яка надала соціальні послуги, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за заявою ОСОБА_1 від 10.09.2010 р. про призначення компенсаційної виплати, поданої уперше, (а.с. 127) у зв'язку з наданням соціальних послуг ОСОБА_3 та висновку ВКК (а.с. 126) позивачу рішенням УПСЗН від 12.10.2010 р. про призначення компенсації призначено компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги, в період з 10.09.2010 р. по 30.09.2010 р. в розмірі 133,20 грн., з 01.10.2010 р. по 30.11.2010 р. в розмірі 136,05 грн., в період з 01.12.2010 р. по 09.09.2011 р. в розмірі 138,30 грн. (а.с. 121).

08.09.2011 р. ОСОБА_1 подана до УПСЗН повторна заява про призначення компенсаційної виплати (а.с. 118), за якою рішенням від 09.09.2011 р. призначено компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги, в період з 10.09.2011 р. по 30.09.2011 р. в розмірі 144 грн., з 01.10.2011 р. по 30.11.2011 р. в розмірі 147,75 грн., в період з 01.12.2011 р. по 05.09.2012 р. в розмірі 150,60 грн. (а.с. 115).

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 помер.

26.11.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до УПСЗН з питання надання довідки про отримання компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, та здійснення виплати компенсації за період з 30.09.2008 р. по 09.09.2010 р. Листом УПСЗН від 08.12.2015 р. (а.с. 78) позивачу повідомлено про відсутність підстав для здійснення виплат за вказаний період, оскільки позивач до УПСЗН за призначенням компенсації не звертався.

З матеріалів особових справ ОСОБА_1 та ОСОБА_3, копії яких містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 до УПСЗН з питання призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, в період з 30.09.2008 р. по 09.09.2010 р. не звертався, відповідно, компенсація йому не призначалась.

Організаційні та правові засади надання соціальних послуг особам, які перебувають у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги, визначаються Законом України «Про соціальні послуги», відповідно до статті 7 якого фізичним особам, які надають соціальні послуги, призначаються і виплачуються компенсаційні виплати в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 р. № 558, відповідно до якого непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що

обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація).

Компенсація призначається виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у таких розмірах: 15 відсотків - фізичним особам, які надають соціальні послуги інвалідам I групи; 10 відсотків - фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного

стороннього догляду і не здатні до самообслуговування, інвалідам II групи та дітям-інвалідам.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку компенсація призначається і виплачується структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради за місцем проживання, перебування особи, якій

надаються соціальні послуги, з дня подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, та особою, яка їх потребує, заяв разом з документами, зазначеними у пункті 6 цього Порядку.

Оскільки позивачем не подавались заяви про призначення компенсації в період з 30.09.2008 р. по 18.11.2008 р. та з 22.11.2009 р. по 09.09.2010 р., УПСЗН не призначалась та не виплачувалась компенсація позивачу як фізичній особі, яка надає соціальні послуги.

Відтак, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність протиправної бездіяльності з боку відповідача та відсутність правових підстав для виплату позивачу компенсації за вказані періоди.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду, при цьому колегія суддів зазначає, що позивачем не приведено жодного доводу у спростування висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11.11.2016 р. в справі № 310/3368/16-а залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11.11.2016 р. в справі № 310/3368/16-а за позовом ОСОБА_1 до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 12.01.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко