Справа № 639/8526/16-а
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2017-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №639/8526/16-а
Провадження №2-а/639/17/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

за участю секретаря судового засідання Макушенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати невиплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік,

встановив:

14 листопада 2016 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати невиплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у сумі 4 730,00 грн., який був уточнений 25.11.2016 року. Відповідно до уточненої редакції, свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та є учасником бойових дій. Він має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У відповідності до вимог ч.5 ст. 12 зазначеного Закону ( в його редакції станом на 25.12.1998 р., оскільки наступна редакція цієї норми від 28.12.2007 року Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 визнана неконституційною) учасникам бойових дій повинна щорічно до 5 травня виплачуватися разова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Оскільки позивач у 2016 році отримав зазначену вище допомогу у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016року у сумі 920 грн., просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо нарахування та виплати позивачу, як учаснику бойових дій до 5 травня разову грошову допомогу за 2016 рік, передбачену ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в неповному розмірі та зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок і виплатити позивачу, як учаснику бойових дій, невиплачену частину разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, передбачену вищезазначеним Законом, у сумі 4 730,00 грн.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність.

Представники відповідачів Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не з`явилися, надали свої письмові заперечення, в яких зазначили, що позивачу ОСОБА_1 як учаснику бойових дій до 5 травня за 2016 рік була виплачена разова грошова допомога у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016року у розмірі 920 грн. Просять у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити, справу розглянути у відсутності їх представників.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . ( а.с. 27)

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 27.03.2015 року. (а.с. 28)
Згідно платіжної відомості №97/90 на виплату одноразової допомоги ветеранам війни до 9 травня військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 за травень 2016 року ОСОБА_1 виплачено 920,00 грн. (а.с. 29)
Відповідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», визначено деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та встановлено, що у 2016 році виплату цієї грошової допомоги здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.
Згідно п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Вищезазначена допомога не є основним джерелом існування позивача.
У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.
В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.
Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Суд під час вирішення справ про соціальний захист громадян керується, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.
Крім того, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.
За змістом частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на всій території України.
Таким чином, за наявності декількох нормативно-правових актів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.
Отже, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача при здійсненні нарахування разової грошової допомоги позивачу, як особі, що має статус учасника бойових дій, у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України.
Щодо перерахунку допомоги, то управлінню не були надані повноваження щодо здійснення перерахунку розміру допомоги, ці повноваження надані Кабінету Міністрів України, які він здійснює при розробці проекту Державного бюджету України. Також повноваження Кабінету Міністрів України визначені у ст. 116 Конституції України, де зазначено, що Кабінет Міністрів України розробляє проект закону «Про Державний бюджет України» і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України.
Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року у справі 1-11/2012 встановлено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та Законів України.
Відповідно до повноважень управління, як органу виконавчої влади нижчого рівня управління взагалі не визначає або нараховує розмір цієї щорічної допомоги. Управління здійснює тільки її виплату. Для цього збирає списки ветеранів війни (від Міністерства оборони, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерства транспорту та зв`язку, Служби безпеки, Державної судової адміністрації, Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Державного департаменту з питань виконання покарань, Управління Державної охорони, Державної податкової адміністрації, Адміністрації Державної прикордонної служби - щодо осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України; Пенсійного фонду України - щодо осіб, які перебувають на обліку в його органах.); формує виплатні відомості, відповідно до цих списків; відправляє їх до поштових відділень зв`язку або банківських установ; відкриває казначейські рахунки для отримання виділених Міністерством фінансів і Державним казначейством коштів на виплату допомоги для подальшого перерахунку їх одержувачам.
За таких обставин щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачеві у розмірі 920 грн., відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачеві разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році в сумі 920 грн. здійснено в повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства, тому позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.5 ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати відносяться за рахунок Державного бюджету України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 12, 17-19, 21, 71, 72, 99, 122, 128, 130, 158 КАС України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про жертви нацистських переслідувань», Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року , суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати невиплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у сумі 4 730,00 грн. відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.М.Гаврилюк