Справа № 628/3267/16-а
Суддя: Волчек О. О.
Дата ухвалення: 2016-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 628/3267/16-а
Провадження № 2-а/628/68/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2016 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області у складі :

головуючого - судді Волчек О.О.,

за участю:

секретаря - Разєнкової Т.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Тимошенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Куп'янську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Куп'янської районної державної адміністрації Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить: зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Куп'янської районної державної адміністрації в Куп'янському районі Харківської області здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 11.04.2016 р., що дає право на пільги, встановлені Законом України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», (далі - Закону № 3551-XII) .

Наділивши учасників бойових дій соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є учасниками бойових дій, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист ветеранів війни - учасників бойових дій.

Згідно із вимогами ч.5 ст. 12 Закону № 3551-XII (із внесеними змінами згідно ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 25.12.98 р. N 367-XIV,»), учасникам бойових дій повинна щорічно до 5 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

2

Однак в 2016 р. разової грошової допомоги до 05 травня отримано у розмірі 920 грн, що не дорівнює сумі п'яти мінімальних пенсій за віком як цього вимагає ч.5 ст. 12 Закону № 3551-XII.

Як відомо, вищенаведена сума виплачена на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р., (далі-Постанова №141).

Позивач вказує на те, що Управління праці та соціального захисту населення Куп'янської міської ради Харківської області самовільно звузило коло його соціальних гарантій наданих державою, з огляду на наступне.

За ч.5 ст. 12 Закону № 3551-XII щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Таку редакцію цієї норми, викладену в Законі України від 28 грудня 2007 р. № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»,однак, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008 було визнано такою, що не відповідає Конституції України і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Як вказує позивач, на час виплати разової грошової допомоги до 5 травня 2016 р. діяла редакція ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-XII (із внесеними змінами згідно ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 25.12.98 р. N 367-XIV,»), згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Крім того, в позові зазначено, що Кабінет Міністрів України у п. п. 2 п. 1 Постанови № 141 від 02.03.2016 р. установив, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено ч.5 ст. 12 цього Закону № 3551-XII.

Отже, на час виплати у квітні 2016 р. щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли: Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і Постанова Кабінету Міністрів України № 141.

Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році підлягає застосовуванню не Постанова КМУ № 141, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу, ч. 5 ст. 12 якого передбачає виплату цієї допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Такі висновки містяться в Постанові судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по справі № 21-6508а15 від 10.02.2016 р., яка відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Позивач також зазначає, що щорічну грошову допомогу ветеранам війни і учасникам бойових дій слід було сплачувати у повному обсязі. Відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати на 2016 рік мінімальна пенсія за віком та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 травня 2016 року 1130 грн.

Також, позивач вказує, що, враховуючи вищенаведене, він як учасник бойових дій повинен був отримати у 2016 р. 5х1130=5650 грн.,фактично отримано 920 грн в 2016 р., тобто недоплата складає 4730 = 5650 - 920 грн.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової

3

втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, щорічна разова грошова допомога для учасників бойових дій є формою соціального забезпечення громадян, які, відповідно до спеціального закону, є учасниками бойових дій. Фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є учасниками, ветеранами чи інвалідами війни, на соціальний захист, а відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На позов відповідачем подані заперечення, у яких міститься прохання про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтями 95 та 96 Конституції України, яка має найвищу юридичну силу та норми якої є нормами прямої дії, всі видатки держави, їх цільове призначення, визначаються виключно в законі про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік. У відповідності до положень законів про Державний бюджет України Кабінету Міністрів України надається право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Бюджетні програми з отримання пільг, компенсацій і допомог, передбачених Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у тому числі, і бюджетна програма КПКВК 2501150 „Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі заслуги та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною» має виключно державне значення, видатки на виконання цієї програми здійснюються з Державного бюджету України. Головним розпорядником коштів державного бюджету на соціальний захист ветеранів війни є Міністерство соціальної політики. Вищевказані витрати можуть бути профінансовані тільки Міністерством соціальної політики.

Також, частиною 2 статті 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України. Згідно із частиною 7 статті 8 Бюджетного кодексу України діє принцип цільового використання бюджетних коштів, а саме : бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до частини 1 статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років. Відповідно до частини 4 статті 48 Бюджетного кодексу України зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

4

Кабінет Міністрів України, виконуючи закон про Державний бюджет України на відповідний рік, здійснює видатки на реалізацію положень Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України.

Згідно ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (зі змінами) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - Постанова № 141), у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Управлінням праці та соціального захисту населення Куп'янської райдержадміністрації , в якому позивач ОСОБА_1. перебуває на обліку, була призначена в 2016 році допомога згідно діючого законодавства в повному обсязі : як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн.

Ця виплата проводилась на виконання спільного наказу Міністерства соціальної політики та Міністерства фінансів України від 01.04.2016 року № 328/409 «Про затвердження паспорта бюджетної програми на 2016 рік» відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на виконання бюджетної програми „Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі заслуги та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною». Міністерством соціальної політики України, як головним розпорядником бюджетних коштів, проведений розподіл бюджетних призначень між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня. Департаментом соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації затверджений план асигнувань та кошторис на 2016 рік управління праці та соціального захисту населення Куп'янської районної державної адміністрації за вищезазначеною бюджетною програмою. Управління праці та соціального захисту населення Куп'янської районної державної адміністрації здійснювало видатки на виконання бюджетної програми „Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі заслуги та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною» виключно в межах затвердженого кошторису на 2016 рік на ці цілі.

Відповідно до положень статей 113 та 116 Конституції України Кабінет Міністрів України, як вищий орган у системі органів виконавчої влади, забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України; вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування тощо.

5

Частина друга статті 46 Конституції України визначає, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Як наголосив Конституційний Суд України в Рішенні від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012, за рахунок бюджетних джерел забезпечується соціальний захист широких верств населення країни, серед яких особи, що отримують пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги. Це зобов'язує державу дотримуватися частин першої, третьої статті 95 Конституції України, згідно з якими бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; держава прагне до збалансованості бюджету України.

У той же час в Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 Конституційний Суд України зауважував на тому, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Як слідує з мотивувальної частини вищезгаданого Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012, однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Відповідно до положень абзаців другого та третього частини першої статті 1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; державні соціальні гарантії - це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами.

У Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави у цій сфері. А в Рішенні від 25 січня 2012 року N 3-рп/2012 Конституційний Суд України вказав, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно із додатком 3 до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" на щорічну грошову допомогу ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань передбачено 874860,5 тис. грн.

6

У свою чергу, відповідно до частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом

Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідне правове регулювання делеговано Кабінетові Міністрів України, а останній, приймаючи Постанову N 141, діяв у межах повноважень та у спосіб, які визначені чинним законодавством України, а, визначаючи розміри разової щорічної допомоги, виходив з передбачених Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" бюджетних асигнувань.

Враховуючи положення статті 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", статті 1 та частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також визначених частиною третьою статті 28 цього ж Закону обмежень, а саме: непоширення мінімального розміру пенсії за віком, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, - Кабінет Міністрів України, встановивши Постановою № 141 розмір виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня, як однієї із соціальних гарантій, діяв правомірно та на усунення прогалин у законодавчому регулюванні.

Згідно п.63 (І) Закону України від 28 грудня 2014 року № 79- VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Також відповідач вказує, що управління праці та соціального захисту населення Куп'янської районної державної адміністрації у відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виплата грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", носить разовий характер, тому обов'язок органів праці та соціального захисту населення щодо здійснення зазначених виплат припиняється з моменту їх отримання позивачем.

Відповідно до Положення про управління праці та соціального захисту населення Куп'янської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації 21.03.2013 року № 69 ( зі змінами) до повноважень управління праці та соціального захисту населення Куп'янської районної державної адміністрації не входять питання визначення та розрахунку розмірів щорічної грошової допомоги до 5 травня.

В зв'язку з тим, що ця грошова допомога виплачується не з місцевого бюджету, а надходить як цільове фінансування з державного бюджету та згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 р., здійснюється Міністерством соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, то позовну заяву необхідно пред'являти до вище зазначеної установи.

Відповідач зазначає, що управління праці та соціального захисту населення Куп'янської районної державної адміністрації, як орган виконавчої влади нижчого рівня, діяло в межах повноважень, передбачених законодавством, згідно з кошторисом розпорядників бюджетних коштів розпису Державного бюджету України та у відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню.

7

Відповідач вказує, що вимоги ОСОБА_1., викладені в його позовній заяві щодо здійснення перерахунку, нарахування виплат щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст.28 Закону

України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум є неправомірними.

На заперечення відповідача до адміністративного позову позивач надіслав свої пояснення, у яких вказує наступне.

Позивач вказує, що з заперечень вбачається, що відповідач не виплачує разову допомогу згідно ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв'язку з відсутністю коштів. Разом з цим, з такими запереченнями відповідача позивач не згоден посилаючись на те, що наділивши учасників бойових дій соціальною гарантією відповідно до Закону держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень таких осіб.

Згідно вказаного вище Закону, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги учасникам бойових дій - ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга.

Крім того, позивач посилається на те, що у справі "Кечко проти України", Войтенко проти України", "ОСОБА_3 проти Італії", пБурдов проти Росії", Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

З урахуванням ст. 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Також в поясненнях вказано, що посилання відповідача щодо пред'явлення позову до Міністерства соціальної політики є необгрунтованими, оскільки відповідно до ст. 17-1 Закону, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам,, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Позивач також вказує, що обов'язок щодо виплати громадянам щорічної разової грошової допомоги до 5 травня покладений на органи праці та соціального захисту населення. Саме орган праці та соціального захисту населення є тим органом, який безпосередньо відповідає від імені держави щодо забезпечення належних виплат конкретному громадянину, при цьому питання фінансування цих органів не є питаннями громадянина, і не впливають на його права.

У свої поясненнях позивач також вказує, що Верховний Суд України здійснивши аналіз норм матеріального права в постанові від 10.02.2016 року по справі №537/5837/24-а, прийшов до висновку, що при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій необхідно керуватись частиною п'ятою статті 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою учаснику бойових дій передбачено щорічно до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Така постанова, відповідно до

8

статі 244-2 КАС України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з урахуванням юридичної сили правового акту в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Водночас, згідно принципу пріоритетності законів над підзаконними актами ст.9 КАС України, випливає, що у 2016 році слід застосовувати ч.5 ст. 12 Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу в редакції, «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком».

Згідно з частинами 1, 2ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій, серії НОМЕР_1 від 11.04.2016 року, виданим Управлінням особового складу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій(а.с.6)

Таким чином, достовірно встановлено, що позивач має право на отримання щорічної разової грошової допомоги відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Спору про право на отримання щорічної разової грошової допомоги між сторонами немає, спір виник про розмір вказаних виплат у 2016 році.

В судовому засіданні встановлено, що у 2016 році до 5 травня позивачу була здійснена виплата щорічної разової грошової допомоги в розмірі 920 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань». Дана обставина визнається сторонами.

Згідно вимог ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи діяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 12 Закону України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова

9

грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Зазначені зміни були внесені підпунктом 1 пункту 20 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», щодо

викладення в іншій редакції на цей рік статтей 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх

неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Так, Законом України № 367-XIV «Про внесення змін до Закону України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який набрав чинності з 01 січня 1999 року, статтю 12 було доповнено частиною четвертою такого змісту : щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком".

Згідно ст. 17-1 Закону № 3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Враховуючи зазначене, позивачу повинно бути нараховано та виплачено до 5 травня 2016 року разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

При цьому суд враховує, що постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141, якою визначений розмір грошової допомоги до 5 травня, та на підставі якої позивачу було нараховано та виплачено належну йому грошову допомогу у меншому

розмірі, не підлягає застосуванню, виходячи із загальних принципів пріоритетності законів над підзаконними актами, в зв'язку з чим при розрахунку разової грошової допомоги слід керуватися Законом - Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не підзаконним нормативно-правовим актом Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до абзацу третього ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як зазначено у ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

10

Доводи представника відповідача, яки він надав в судовому засіданні, про те, що положення ст. 58 Конституції України не застосовуються до разових виплат, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказана норма не містить ніяких виключень. Крім того, в Конституції України стаття 58 міститься у розділі II "Права, свободи та обов'язки людини і громадянина", в якому закріплені конституційні права, свободи і обов'язки насамперед людини і громадянина та їх гарантії. Про це свідчить як назва цього розділу, так і системний аналіз змісту його статей та частини другої статті 3 Конституції України, згідно якої права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і

спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Крім того, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні по справі N 1-27/2004 1 грудня 2004 року

N20-рп/2004, оскільки для значної кількості громадян України пільги,

компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним

законодавством, є додатком до основних джерел існування,

необхідною складовою конституційного права на забезпечення

достатнього життєвого рівня (стаття 48 Конституції України),…то звуження змісту та обсягу цього права

шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів

за статтею 22 Конституції України не допускається.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1); права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3); кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (частина перша статті 43); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48).

Крім того, в рішеннях Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року у справі № 20-рп/2004, справа N 1-27/2004 вказано про те, що, враховуючи, що згідно з Конституцією України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов'язком громадян України (частина перша статті 65), Конституційний Суд

України дійшов висновку, що на осіб, які за Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" належать до ветеранів війни, повинні поширюватися гарантії державного соціального захисту відповідно до положень частини п'ятої статті 17 Конституції України. Отже, суперечить конституційному припису прийняття нових законів або внесенні змін до чинних законів, коли допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, встановленимх частиною третьою статті 22.

У вказаних рішеннях Конституційного Суду України зазначене про те, що практика ревізування пільг, компенсацій і гарантій

триває, зокрема,щорічної грошової допомоги , до 5 травня, встановленої частиною п'ятою статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", розміри якої зменшено.

Це суперечить вимогам статті 2 Закону України "Про статус

ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",

згідно з якою права та пільги для ветеранів війни і членів їх

сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством

колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної

заміни (частина друга); нормативні акти органів державної влади та

органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги

11

ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними (частина

третя).

За Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх

соціального захисту" ветеранами війни є особи, які

брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території

інших держав (частина перша статті 4).

Згідно статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Посилання представника відповідача на те, що питання допустимості зменшення соціальних виплат залежить від становища в державі, особливо фінансового, суд важає необґрунтованими, оскільки, на думку суду, фінансово-економічний стан держави на теперішній час стабілізувався та зміцнився, і є можливості щодо надання разової фінансової допомоги особі, яка ризикувала життям, яке згідно статті 3 Конституції України визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, при виконанні свого конституційного обов'язку по захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності і територіальної цілісності своєї держави.

Як вказано у статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ( 995_004 ) та практику Суду як джерело права.

Суд приймає до уваги висновки рішень Європейського суду з прав людини «Кечко проти України» від 08.11.2005р., «Войтенко проти України» від 29.06.2005р., «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002р., в яких зазначено про неприйняття аргументу Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, а також на те, що для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування, заявник не повинен страждати через фінансовий стан держави.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем неправомірно виплачена позивачу щорічна разова допомога в зменшеному, чим передбачене законом, розмірі в сумі 920,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач діяв з порушенням вимог чинного законодавства, тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають та приймаються на рахунок держави

.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 1,3,17, 22,43, 48, 58, 65 Конституції України, ст.ст.2, 69, 71, 86, 94, 157, 158-163, 167, 186,286 Кодексу

адміністративного судочинства України, Законом України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення районної держаної адміністрації Куп'янського району Харківськой області, задовольнити.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення районної держаної адміністрації Куп'янського району Харківськой області здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5

12

травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Куп'янський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 05.01.2017 р.

Головуючий (підпис) О.О. Волчек