Справа № 482/1637/16-а
Суддя: Ітрін М. В.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 482/1637/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 січня 2017 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Ітріна М.В., секретаря судового засідання Пазюк І.О., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Новоодеському районі Миколаївської області (далі - ПФУ) про визнання протиправними дії щодо відмови у перерахунку призначеної пенсії та зобов'язання здійснення перерахунку призначеної пенсії і виплати недоплаченої частини пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаними вимогами до ПФУ. Обґрунтовує їх тим, що з 10 червня 2013 р. перебуває на обліку в ПФУ як отримувач пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80 % від розміру місячної заробітної плати.

Вказав, що наказом прокурора Миколаївської області № 1584у від 28.09.2015 р. його було звільнено з посади начальника відділу прокуратури Миколаївської області та з органів прокуратури у зв'язку із реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури. 07.11.2016 р. він звернувся до ПФУ з письмовою заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але з урахуванням розміру заробітної плати вказаної у довідках, що видані прокуратурою Миколаївської області.

16 листопада 2016 р. листом ПФУ йому було відмовлено у перерахунку, що вважає незаконним, а тому з посиланням на ці обставини та статті 22 і 64 Конституції України та ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» просив суд визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати його здійснити з 7 листопада 2016 р. перерахунок призначеної йому пенсії, виходячи з 80 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного у довідках, що видані прокуратурою Миколаївської області і виплатити йому недоплачену частину пенсії, починаючи з 01 листопада 2016 р.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. У подальшому представник відповідача у судове засідання не з'явилась, проте ПФУ надало письмове заперечення на позов, з якого видно, що згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 р., що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України. Але, на час звернення позивача до ПФУ за перерахунком призначеної пенсії Кабінет Міністрів України не прийняв відповідних нормативно-правових актів з цього питання. Разом з цим вказали, що положенням пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 р. норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», втратили чинність з 1 червня 2015 р. Наголошують, що відмова у перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру його пенсії, яку він отримував до цього, а тому не є звуженням обсягу вже набутих ним прав.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У розумінні ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 8 Конституції України).

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що ОСОБА_1, тобто позивач з 10 червня 2013 року перебуває на обліку в ПФУ як одержувач пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80% від розміру місячної заробітної плати.

Наказом прокурора Миколаївської області № 1584у від 28 вересня 2015 р. ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Миколаївської області та з органів прокуратури Миколаївської області у зв'язку із реорганізацією та скороченням кількості прокурорів прокуратури Миколаївської області.

07 листопада 2016 р. позивач звернувся до ПФУ з письмовою заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але із врахуванням розміру заробітної плати визначеної у довідках № 18/207 та № 18/208 виданих 15 жовтня 2015 р. прокуратурою Миколаївської області.

Згідно довідок № 18/207 та № 18/208 виданих 15.10.2015 р. прокуратурою Миколаївської області, розмір заробітної плати позивача складав 9 657,23 грн.

Листом від 16 листопада 2016 р. ПФУ відмовлено позивачу у перерахунку пенсії. Зі змісту листа видно, що відмова обґрунтована тим, що положенням пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 р. норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», втратили чинність з 1 червня 2015 р.

Суд дійшов висновку, що такі доводи ПФУ щодо відмови у перерахунку пенсії не ґрунтуються на законі.

Так, пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено приписами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (який був чинний на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією, незалежно від наявності перерв протягом всього періоду на даній роботі.

За правилами ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсії провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 р. до ст. 50-1 Закону України внесено норму, згідно якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії.

Разом із тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулює ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення якої щодо перерахунку пенсій у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VI та інших законів змін не зазнала.

Таким чином, внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у тому числі і щодо розміру пенсій у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Останнє підвищення заробітної плати працівників прокуратури відбулося згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. «Про впорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури», а відтак, то з прийняттям вказаної постанови КМУ у позивача виникло право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

При цьому, суд вважає твердження відповідача, про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії, з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 р., необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Однак, таке застосування норм права суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав на необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

З огляду на таке, суд дійшов висновку щодо наявності протиправних дій відповідача у відмові позивачу в перерахунку раніше призначеної пенсії, а тому порушене право позивача повинно бути відновлено шляхом зобов'язання ПФУ здійснити з 07.11.2016 р. перерахунок призначеної позивачу пенсії, виходячи з 80 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного у наданих йому прокуратурою Миколаївської області довідках.

Керуючись ст.ст. 6-11, 15, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Новоодеському районі Миколаївської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку призначеної пенсії за його заявою від 07 листопада 2016 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Новоодеському районі Миколаївської області здійснити з 07 листопада 2016 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, виходячи з 80 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного у довідках прокуратури Миколаївської області від 15 жовтня 2015 року за №№ 18/207 і 18/208 та виплатити недоплачену частину пенсії, починаючи з 01 листопада 2016 року.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Новоодеському районі Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 551,20 (п'ятсот п'ятдесят один гривень 20 коп.) гривень.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя