Справа № 2-а-1794/10
Суддя: Леонов А. А.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2а-1794/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого: судді - Леонова А.А.

при секретарі - Рябенькій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправною бездіяльності, визнання права на отримання невиплаченої соціальної допомоги, зобовязання нарахувати та здійснити виплату соціальної допомоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно п.12 ст.71 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було призупинено дію ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни». Пунктом 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» положення ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в редакції, якою право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено. Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року та від 22.05.2008 року положення п.12 ст.71 ОСОБА_2 України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», були визнані такими, що не відповідають Конституції України. Відповідно до ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» розмір соціальної допомоги, яка повинна йому виплачуватись становить 30% мінімальної пенсії за віком. Однак відповідачем їй допомога в зазначеному вище розмірі не виплачувалась. В звязку з цим, просив визнати протиправною бездіяльність відповідача по невиконанню з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року приписів ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни»; визнати його право на отримання невиплаченої соціальної допомоги в розмірі 30% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб за вказаний вище період, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити соціальну допомогу за вказаний період.

В судове засідання позивач не зявилася, просила розглядати позов в порядку письмового провадження, та посилаючись на викладені в позові підстави, просила задовольнити останній в повному обсязі.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська в судове засідання не зявився. В наданих письмових запереченнях просили розгляд справи проводити без участі представника Управління, позов не визнали у повному обсязі та просили відмовити в задоволенні позову посилаючись на пропуск позивачкою строку для звернення до суду. Також в письмових запереченнях зазначили, що були внесені відповідні зміни до ОСОБА_2 України, якими регулювалися спірні правовідносини та з 01.01.2008 року позивачці нараховується та виплачується надбавка до пенсії у розмірі, визначеному постановою Кабінету міністрів України №530 від 28.05.2008 року. Крім того посилались на неврегульованість законодавства в частині виплат дітям війни, передбачених в ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни»

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження за відсутності позивача та представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні позивач має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні №123227, виданому 28.02.1997 року (а.с.10).

Відповідно до ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції до 28.12.2007 року) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно п.12 ст.71, ст.111 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було призупинено дію ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 положення п.12 ст.71, ст.111 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо призупинення дій ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними.

Частина друга ст.152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто, за вказаним принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Відповідно до п.3 рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визначено, що положення ст.71 ОСОБА_2 України «Про державний бюджет України на 2007 рік» втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

ОСОБА_2 України "Про державний бюджет України на 2007 рік", які визнані неконституційними, втратили чинність з 9 липня 2007 року. Відповідно, категоріям осіб які підпадають під поняття "діти війни" згідно ОСОБА_2 України "Про соціальний захист дітей війни" з цього моменту поновлено право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії, та підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції ОСОБА_2 України «Про державний бюджет України на 2008 рік», дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Тому відповідач нараховував та виплачував позивачці з 2008 року надбавки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, що вбачається з письмових заперечень відповідача.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року дію ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» відновлено в первісній редакції щодо підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Тому при визначенні розміру надбавки до пенсії дітям війни повинні застосовуватись саме положення ст.6 зазначеного ОСОБА_2, яки мають вищу юридичну силу відносно постанови Кабінету Міністрів України №530.

А у відповідності до п.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом, ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідач діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.3 та ч. 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, не можуть бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

За чинним законодавством, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, що діяла на момент подачі позову) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Позивач в своєму позові ставить питання про визнання протиправної бездіяльності відповідача по невиконанню з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року приписів ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни»; визнати його право на отримання невиплаченої соціальної допомоги в розмірі 30% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб за вказаний вище період, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити соціальну допомогу за вказаний період.

Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 було опубліковано в Офіційному віснику України 27.07.2007 року, рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 було опубліковано в Офіційному віснику України 06.06.2008 року, а з позовом до суду згідно штемпелю на поштовому конверті позивач звернувся 15.11.2010 року, тобто з пропуском встановленого законом шестимісячного строку.

Доказів щодо поважності причин пропуску строку для звернення до суду з позовом та клопотань про його поновлення позивачка не заявляла.

Згідно п.п. 1, 2 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням зазначених вище обставин, встановлених судом та положень закону, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню та, в межах строку позовної давності, слід визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо не проведення нарахування та не виплати щомісячної соціальної допомоги ОСОБА_1 відповідно до ст.6 ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни за період з 15.05.2010 року по 15.11.2010 року, зобовязати Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська провести перерахунок та здійснити виплати пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ОСОБА_2 України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 15.05.2010 року по 15.11.2010 року, з урахуванням виплаченої за цей період надбавки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.8,9,11,99,100,128,160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправною бездіяльності, визнання права на отримання невиплаченої соціальної допомоги, зобовязання нарахувати та здійснити виплату соціальної допомоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо не проведення нарахування та не виплати щомісячної соціальної допомоги ОСОБА_1 відповідно до ст.6 ОСОБА_2 України „Про соціальний захист дітей війни за період з 15 травня 2010 року по 15 листопада 2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська провести перерахунок та здійснити виплати пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ОСОБА_2 України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 15 травня 2010 року по 15 листопада 2010 року, з урахуванням виплаченої за цей період надбавки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.А. Леонов