Справа № 813/4233/16
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року справа № 813/4233/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача Нестеровича Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1, звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Буська ОДПІ), в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.16№36296-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25 000грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки контролюючим органом безпідставно застосовано положення статті 267 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 24.12.15року № 909-VIII. Вказаним Законом внесено зміни щодо визначення об'єкту оподаткування транспортним податком з фізичних осіб, а саме такий підлягає стягненню з осіб, яким належать транспортні засоби, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, що дорівнює 1 033 500 грн. Розрахована відповідно до пункту 267.2 статті 267 статті 267 Податкового кодексу України та Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016, середньоринкова вартість транспортного засобу, який належить на праві власності позивачу становить 952 918 грн 30 к. За таких обставин належний позивачу автомобіль AUDI, 2967 куб. см, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, з пробігом на час оскарження податкового повідомлення-рішення 69 279 км, не є об'єктом оподаткування.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Нестерович Б.В. в судовому засіданні позову не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні, суть яких зводиться до наступного. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ внесено низку змін до Податкового кодексу України. З 01.01.2015 набрала чинності стаття 267 Податкового кодексу України «Транспортний податок», якою з 01.01.2015 введено в дію новий місцевий податок. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року №909-VІІІ (далі-Закон №909-VІІІ), на який покликається позивач, було внесено зміни в підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України та викладено вказано статтю у такій редакції: «Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті». Позивач є власником транспортного засобу, який є об'єктом оподаткування транспортним податком відповідно до положень Податкового кодексу України, тому податкове повідомлення-рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 є власником автомобіля марки AUDIQ7, об'єм двигуна 2967 куб. см, 2014 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

30.06.16 Буською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № 36296-17, яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25 000 грн (а.с. 7).

Податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 та пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України.

Позивач вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до контролюючого органу не оскаржував.

Відповідно до копії заяви, спірне податкове повідомлення-рішення отримано ОСОБА_3 25.11.2016 (а.с. 13)

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив таке в судовому порядку.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014№71-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 Податкового кодексу викладено у новій редакції, якою запроваджено транспортний податок.

Відповідно до положень статті 267 Податкового кодексу платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 пункту 267.3 цієї статті є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу.

Пунктом 267.4 статті 267 Податкового кодексу встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з пунктом 267.6 статті 267 Податкового кодексу обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Транспортний податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (абзац а) підпункту 267.8.1.).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 №909-VIII (далі - Закон №909-VIII) внесені зміни до Податкового кодексу, зокрема щодо об'єкту оподаткування транспортним податком, які набрали чинності з 01.01.2016.

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу (в редакції Закону №909-VIII) об'єктом оподаткування визначено легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»» від 25.12.2015 № 928-VIII розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2016 встановлено у розмірі 1378 гривень.

Таким чином, середньоринкова вартість транспортних засобів, які є об'єктом оподаткування транспортним податком в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу (в редакції Закону №909-VIII), починається з розміру 1 033 500 грн (750 х 1 378 = 1 033 500 грн).

Судом встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу, належного на праві власності ОСОБА_3, станом на 30.11.2016 становила 952 918,30 грн.

Вказана вартість визначена за методикою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66,та розміщена на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (а.с.8), доступному за посиланням (http://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA).

Визначення середньоринкової вартості належного позивачу автомобіля відбулося з урахуванням відомостей про марку, модель та рік випуску транспортного засобу, наявних у свідоцтві про державну реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 815791, а також з урахуванням відомостей про тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна та пробіг легкового автомобіля, наявних у Акті виконаних робіт, виданому 09.01.2017 ТОВ «Порше Інтер Авто Україна».

Встановлені судом фактичні обставини, підтверджені належними письмовими доказами, свідчать про те, що середньоринкова вартість автомобіля марки AUDIQ7, об'єм двигуна 2967 куб. см, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1,належного на праві власності ОСОБА_3, є нижчою від середньоринкової вартості транспортних засобів, які відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу є об'єктом оподаткування транспортним податком.

Відповідно до вимог частини другої статті 71Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення від 30.06.2016 № 36296-17.

Листи Мінкономрозвитку України №3252-08/4797-03 від 22.02.2016 та ГУ ДФС у Львівській області від 21.04.2016 № 4008/7/13-01-13-01-15, на які відповідач посилається як на підставу прийняття податкового повідомлення - рішення від 30.06.2016 № 36296-17, носять інформаційний характер і не містять відомостей щодо середньоринкової вартості жодного із вказаних у переліку легкових автомобілів.

Будь-яких доказів щодо визначення середньоринкової вартості належного позивачу автомобіля, проведеного на виконання вказаних вище листів та відповідно до методики, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016№66, відповідачем не надано.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване податкове повідомлення - рішення Буської ОДПІ від 30.06.2016№ 36296-17, суд дійшов переконання, що таке прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу України та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 552 грн, сплаченого за квитанцією № 63 від 30.11.2016 року.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 30.06.2016 № 36296-17.

Стягнути з Буської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_3552 (п'ятсот п'ятдесят дві) грн 00 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.