Справа № 522/22574/16-а
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2017-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/522/1122/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка 24.11.2016 року звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, в якому просить дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» - протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від «14» листопада 2016 року №436 вих. № 4775/09; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Одеси провести перерахунок пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії, в розмірі 82% від заробітної плати державного службовця починаючи з 01.12.2015 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з урахуванням проведених виплат; стягнути судові витрати.

При цьому позивач посилається на те, що вона працювала заступником начальника управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політика Одеської міської ради. Стаж служби на посаді державного службовця в органах місцевого самоврядування складає 12 років 1 день. ОСОБА_1 призначено пенсію державного службовця за віком з 15.02.2010 року відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 82 % від заробітку. Згідно Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723- XII та постанови КМ України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» позивачка як пенсіонер, що зазначений в пп.2 п. 4 вищезазначеної Постанови звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси з заявою про перерахунок пенсії з 01 грудня 2015 року, тобто з дати підвищення заробітної плати, як це зазначено в п.5 Постанови КМУ №865. При цьому просила провести перерахунок пенсії у розмірі 82% від заробітної плати, зазначеній у довідці Департаменту праці та соціальної політики Одеської МР від 07 листопада 2016 року № 83-Б.

Проте, рішенням Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від «14» листопада 2016 року № 436 вих. № 4775/09 позивачці відмовлено у проведенні перерахунку її пенсії. Відмова обґрунтовувалась тим, що згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-УІІІ з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-УІІІ скасована зокрема статтю 37 Закону 3723-Х1І (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону 889-VIII). Крім цього постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 3723-ХІІ. У зв'язку з викладеним та урахуванням вимог Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-УІІІ. який набрав чинності з 01.05.2016, пенсії в порядку та на умовах, визначених Законами України «Про державну службу» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Позивачка з відповідним рішення відповідача не погоджується, тому звернулась до суду з дійсним позовом.

Ухвалою судді від 12.12.2016 року у даній справі відповідно до ст. 183-2 КАС України відкрито скорочене провадження. Ухвалою судді від 12.12.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 01.12.2015 року по 24.05.2016 року залишені без розгляду.

03.01.2017 року до суду надійшли заперечення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, з яких вбачається, що відповідач просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. При цьому Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси посилається на те, що їх дії є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Розглянувши справу в порядку скороченого провадження одноособово, дослідивши матеріали справи та письмові заперечення відповідача, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 15.02.2010 року за нормами Закону України «Про державну службу», та пенсія нарахована у розмірі 82 % від заробітку.

Згідно Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723- XII та постанови КМ України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» позивачка як пенсіонер звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси з заявою про перерахунок пенсії з 01 грудня 2015 року, тобто з дати підвищення заробітної плати. При цьому просила провести перерахунок пенсії у розмірі 82% від заробітної плати, зазначеній у довідці Департаменту праці та соціальної політики ОМР від 07 листопада 2016 року № 83-Б.

Проте, рішенням Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 14.11.2016 року № 436 позивачці було відмовлено у проведенні перерахунку її пенсії.

Відмова обґрунтовувалась тим, що згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-УІІІ з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, зокрема статтю 37 Закону 3723-Х1І (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону 889-VIII).

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких законодавчих актів» від 09.12.2015 року № 1013 скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 3723.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, на час призначення пенсії позивачу), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст. 37-1 Законом України «Про державну службу», (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014р. №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», згідно із пунктом 11 якого текст статті 37-1 Закону України «Про державну службу викладений в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України».

Порядок перерахунку пенсій державних службовців був урегульований пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій», а саме: у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року за № 432-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Згідно пункту 5постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій», передбачалось, що перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Разом з тим враховуючи те, що пенсія позивачу була призначена з 15.02.2010 року відповідач не може застосовувати положення Закону «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, що набув чинності із 01 травня 2016 р., оскільки цим Законом на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення державних службовців у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення із набуттям чинності цього Закону, тобто із 05 травня 2016 року, а відтак не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності, що не позбавляє позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку із підвищення заробітної плати державного службовця за відповідною посадою, з якої призначено пенсію.

До правовідносин сторін повинні застосовуватися приписи статті 37 та статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу).

Кабінетом Міністрів України на виконання змін до статті 37-1 Закону України «Про державний бюджет» не були визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками), згідно з яким "конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". При цьому Конституційний Суд України зазначив, що "загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена" (абзац четвертий підпункту 5.2 пункту 5 мотивувальної частини).

Отже, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд зазначає, що відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

В п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», зазначено, що відповідно до ст. ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією Україниі чинними законами прав і свобод.

При цьому, доводи відповідача про те, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VІІІ скасовано, зокрема статтю 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ, якою передбачалось право на проведення перерахунку пенсії. Також зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 3723, у зв'язку з чим підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій відсутні, суд вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо перерахунку вже призначеної пенсії.

Згідно з ч. 1ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов'язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Згідно з статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користування майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції.

У силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 2 КАС України, завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень тому числі органів державної влади.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо гарантується на підставі Конституції України.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду, в тому числі, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при звернення до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 551, 20 грн. (квитанція №49 від 22.11.2016 року). При цьому, ухвалою судді від 13.12.2016 року позивачці було відстрочено сплату судового збору за другою вимогою немайнового характеру, у зв'язку з тим що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні судом у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 551, 20 грн., а також на користь держави судовий збір, який мав бути сплачений за другою позовною вимогою, у розмірі 551, 20 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 8-11, 17-19, 69-71, 94, 160-164, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» протиправними та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси №436 від 14.11.2016 року «Про відмову у перерахунку пенсії».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 25.05.2016 року у розмірі 82 % від заробітної плати державного службовця з урахуванням усіх складових заробітної плати згідно з довідкою про заробітну плату від 07.11.2016 року №83-Б, виданої Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради, відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551(п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на користь держави судовий збір у розмірі 551(п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Звернути постанову суду до негайного виконання в межах суми стягнень за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення в частині визнання дій протиправними. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Домусчі Л.В.

10.01.2017