Справа № 826/1200/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 січня 2017 року № 826/1200/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Генпрофбуд»
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві
проскасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Генпрофбуд» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві про скасування податкового повідомлення-рішення від 28.11.2014 р. № , винесене ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м.Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених на заперечення на позов.

В судовому засіданні за згодою сторін суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві проведено документальну позапланову перевірку ТОВ «Генпрофбуд» з питань правильності дотримання податкового законодавства в частині взаємовідносин з ТОВ «БК «Гефест Альянс» за період з 01.01.2013 р. по 31.08.2014 р.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Генпрофбуд», зокрема: п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в загальній сумі 434519,00 грн., в тому числі за 2013 рік - 434519,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 10.11.2014 р. № 72/26-53-22-01-26-37588603 та винесено податкове повідомлення-рішення від 28.11.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 543 149,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 434519,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 108630,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 02.03.2015 р. № 4320/6/99-99-10-01-04-25, яким податкове повідомлення-рішення від 28.11.2014 р. № та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про його скасування.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до приписів пункту 14.1.36 статті 14.1 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Суд доходить висновків, що з урахуванням вищезазначених правових норм Податкового кодексу та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарську діяльність особи слід вважати сукупністю господарських операцій цієї особи.

Також суд вважає, що пунктом 14.1.36 статті 14.1 Податкового кодексу України встановлено такий критерій господарської діяльності, як направлення діяльності на отримання доходу.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

В силу ж п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Як зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємства або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудження основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Генпрофбуд» зареєстровано Дніпровською районною у м.Києві державною адміністрацією, взято на податковий облік у ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві та зареєстровано платником податку на додану вартість.

Між ТОВ «Променергобуд» (генпідрядник) та ТОВ «Генпрофбуд» (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 1/07-01 на виконання робіт з реконструкції вулиці Горького від 01.07.2013 р.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р.

Між ТОВ «БК «Гефест Альянс» (продавець) та ТОВ «Генпрофбуд» (покупець) укладено договір № 25/11 від 25.11.2013 р., відповідно до умов якого продавець зобов'язується продати електротехнічну продукцію у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити за нього кошти на умовах цього договору.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду податкові накладні: від 02.12.2013 р. № 2131, від 02.12.2013 р. № 2133, від 03.12.2013 р. № 2134, від 03.12.2013 р. № 2135, від 04.12.2013 р. № 2137, від 04.12.2013 р. № 2138, від 04.12.2013 р. № 2139, від 05.12.2013 р. № 2142, від 05.12.2013 р. № 2143, від 05.12.2013 р. № 2144, від 06.12.2013 р. № 2147, від 06.12.2013 р. № 2150, від 09.12.2013 р. № 2151, від 09.12.2013 р. № 2152, від 10.12.2013 р. № 2156, від 10.12.2013 р. № 2158, від 10.12.2013 р. № 2157, від 11.12.2013 р. № 2161, від 11.12.2013 р. № 2162, від 12.12.2013 р. № 2165, від 12.12.2013 р. № 2167, від 13.12.2013 р. № 2169, від 16.12.2013 р. № 2170, від 17.12.2013 р. № 2172, від 18.12.2013 р. № 2174, від 19.12.2013 р. № 2175, від 19.12.2013 р. № 2175, від 26.12.2013 р. № 2181, від 27.12.2013 р. № 2182, від 30.12.2013 р. № 2183.

Між ТОВ «Генпрофбуд» (генпідрядник) та ТОВ «БК «Гефест Альянс» (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 02.12-2013 від 02.12.2013 р. на виконання робіт з реконструкції вулиці Горького м.Київ від 02.12.2013 р.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду податкові накладні: від 02.12.2013 р. № 2132, від 03.12.2013 р. № 2136, від 04.12.2013 р. №2141, від 17.12.2013 р. № 2171, від 18.12.2013 р. № 2173.

ТОВ «БК «Гефест Альянс» було виписано на адресу ТОВ «Генпрофбуд» рахунки-фактури. На підтвердження виконання договору № 02.12-2013 від 02.12.2013 р. позивачем надано суду довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти приймання-передачі будівельних робіт, видаткові накладні на закупівлю матеріалів. Як вбачається з видаткових накладених, розрахунки між сторонами здійснювалися в безготівковій формі.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду податкові накладні: від 12.12.2013 р. № 2166, від 31.12.2013 р. № 2168, від 19.12.2013 р. № 2176, від 20.12.2013 р. № 2177, від 23.12.2013 р.№ 2178, від 25.12.2013 р. № 2179, від 26.12.2013 р. № 2180.

Між ТОВ «Ростдорстрой» (підрядник) та ТОВ «Генпрофбуд» (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 2309-2013 від 23.09.2013 р. на виконання робіт на об'єкті «Реконструкція проспекту Григоренка в м.Києві».

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт, рахунки-фактури.

Між ТОВ «СК «Автострой» (підрядник) та ТОВ «Генпрофбуд» (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 42/2013 від 18.09.2013 р. на виконання робіт по виготовленню та монтажу огорожі на об'єкті «Капітальний ремонт по вул. Волгоградська в Солом'янському районі м.Києва».

На підтвердження виконання договору позивачем надано суду довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт.

Між ТОВ «Генпрофбуд» (генпідрядник) та ТОВ «БК «Гефест Альянс» (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 21.12-2013 від 21.11.2013 р. на виконання капітального ремонту вулиці Волгоградської в Солом'янському районі м.Києва.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду рахунки-фактури, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт. На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду податкові накладні: від 04.12.2013 р. № 2140, від 05.12.2013 р. № 2145, від 05.12.2013 р. № 2446, від 06.12.2013 р. № 2149, від 09.12.2013 р. № 2153, від 09.12.2013 р. №2155, від 10.12.2013 р. № 2159, від 11.12.2013 р. № 2164.

З пояснень позивача вбачається, у зв'язку із завантаженістю та обмеженими строками виконання робіт ТОВ «Генпрофбуд» було укладено договори субпідряду з ТОВ «БК Гефест Альянс». За укладеними договорами ТОВ «БК Гефест Альянс» були виконані будівельні роботи на об'єктах: «Реконструкція вул. Горького у м.Києві», «Реконструкція проспекту Григоренка в м.Києві» та «Капітальний ремонт по вул. Волгоградській в Солом'янському районі м.Києва».

В свою чергу, отриманий результат від господарської діяльності було використано ТОВ «Генпрофбуд» в подальшій діяльності.

Роботи та товари, придбані за договорами субпідряду з ТОВ «БК Гефест Альянс» реалізовано на користь ТОВ «Ростдорстрой», ТОВ «СК Автострой» та ТОВ «Променергобуд Україна», що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) та актами приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2В).

Висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду на наступне.

До ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві надійшла постанова старшого слідчого з ОВС першого ВКР СУ ГУ Міндоходів в Одеській області, старшого лейтенанта податкової міліції Буздиган П.М. від 29.07.2014 р., якою встановлено наступне.

В СУ ФР Головного управління Міндоходів у м.Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000036 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209 КК України.

Під час досудового розслідування вилучені первинні фінансово-господарські документи ТОВ «БК «Гефест Альянс», які підписані від імені директора ОСОБА_3

Допитаний як свідок батько засновника та директора ТОВ «БК «Гефест Альянс» Самофалов М.М., який спростував факт придбання сином ОСОБА_3 ТОВ «БК «Гефест Альянс» та призначення його на посаду директора вказаного товариства, а також надав пояснення і допитаний засновник та директор ОСОБА_3, який пояснив, що не причетний до фінансово-господарської діяльності підприємства.

Викликаний для допиту у якості свідка ОСОБА_3 до суду не прибув.

Додатково встановлено, що ТОВ «БК «Гефест Альянс», яке має ознаки фіктивності мало фінансово-господарські взаєморозрахунки з ТОВ «Генпрофбуд» та протягом 2013-2014 років відповідно до поданої звітності, сформовано сумнівний податковий кредит з ПДВ на суму 457 387,54 грн.

До ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві надійшов акт ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м.Києві від 14.08.2014 № 387/26-52-22-03-14/37312719 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Гефест Альянс» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., в якому зазначено, що ТОВ «БК «Гефест Альянс» має 9 стан платника - відсутній за місцем реєстрації.

Також в ході досудового слідства було встановлено, що невстановлені особи, використовуючи реквізити ТОВ «БК «Гефест Альянс», яке має ознаки фіктивності, використали їх для складання документів фінансово-господарської діяльності з реально діючими суб'єктами підприємницької діяльності для мінімізації податкових зобов'язань останніх, інформація щодо виробничих потужностей, складських, офісних, виробничих приміщень, транспортних засобів на ТОВ «БК «Гефест Альянс» відсутня.

Виходячи із наведеного, відповідач дійшов висновку, що ТОВ «БК «Гефест Альянс» здійснювало безтоварні операції з продажу товарів (робіт, послуг) підприємствам-покупцям, зокрема, ТОВ «Генпрофбуд», які в дійсності не реалізовувалися вказаним підприємствам, а лише полягали в документальному їх оформленні (шляхом складання договорів, рахунків-фактур) видаткових накладних, податкових накладних та інших документів), з метою ухилення від сплати податків та обов'язкових платежів. Таким чином, ТОВ «БК «Гефест Альянс» використовувалось з метою прикриття незаконної діяльності. Таким чином, за відсутності придбання активів, відсутні підстави для податкового обліку.

Ознайомившись із наявними в матеріалах справи доказами, суд не може погодитися з висновками позивача та критично ставиться до наданих ним документів первинного обліку та бухгалтерської звітності з огляду на наступне.

Так, із наданих позивачем документів не можливо встановити зв'язок між його господарською діяльністю, придбанням послуг та їх реалізацією, руху активів, а, відтак, позивач не довів, що його дії по формуванню валових витрат є правомірними.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

З наданих позивачем первинних та бухгалтерських документів вбачається лише формальне документування господарських операцій на папері по взаємовідносинам із ТОВ «БК «Гефест Альянс».

На підтвердження господарських операцій позивачем не надано суду доказів, які свідчать про розрахунки між сторонами; доказів, які свідчать про отриманий результат виконаних робіт, зокрема, економічного ефекту від господарської діяльності; доказів, які свідчать про обсяг отриманих доходів та витрат, змін майнового стану позивача (формування активів, витрат на виплату заробітної плати та інших понесених витрат), обсягів отриманого доходу від виконаних робіт.

Також позивач, який в свою чергу, був субпідрядником виконуваних робіт, не надав економічного обґрунтування необхідності залучення іншого субпідрядника, доказів узгодження із замовником робіт залучення іншого субпідрядника тощо.

Оцінюючі надані позивачем первинні документи, суд вважає їх недостатніми та такими, що не можуть бути достовірними та належними доказами для встановлення товарності господарських операцій.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності передбачає наявність розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності в цілому, а відтак і в кожній господарській операції, з яких складається господарська діяльність платника.

Тобто господарські операції є такими, що вчинені у межах господарської діяльності, лише за наявності розумних економічних причин (ділової мети). Операція, позбавлена таких економічних причин, не підлягає відображенню в податковому обліку.

Слід зазначити, що платник, плануючи господарську діяльність, повинен прагнути до отримання економічного ефекту за рахунок приросту (збереження) активів, а не від мінімізації податкових платежів та зменшення податкового навантаження. Відповідно, операція, яка збільшує витрати платника податків за наявності об'єктивної можливості для їх скорочення, має кваліфікуватися як така, що позбавлена розумної економічної причини.

При цьому при визначенні податкових наслідків господарських операцій необхідно враховувати, що ділова мета господарської операції є недобросовісною у разі домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг тощо) над комерційною метою.

Сукупність установлених судом фактичних даних зі спору свідчить про те, що позивачем оформлювалися операції з надання послуг лише з метою руху активів без їх реального отримання.

На підставі цього суд приходить до висновку про відсутність у спірних операцій ділової мети, що виключає можливість їх відображення у податковому обліку товариства та зумовлює правомірність оспорюваного нарахування.

Наведені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з виконання робіт (надання послуг) фактично не мали реального характеру, замовлення послуг оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними договорами.

Тому наявність у позивача необхідних документів, які відповідно до Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», що є підставою для віднесення певних сум до податкового кредиту (податкових накладних, актів виконаних робіт тощо) сама по собі не є підставою для їх включення до складу податкового кредиту, оскільки судом встановлено, що господарських правовідносин у дійсності не було.

Отже, із наданих позивачем документів не можливо встановити зв'язок між його господарською діяльністю, придбанням послуг та їх реалізацією, руху активів, а відтак позивач не довів, що його дії по формуванню податкового кредиту та валових витрат є правомірними.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

Під час розгляду справи позивачем не доведено реальне виконання спірних господарських операцій, реальна мета укладення договорів. При цьому наведений аналіз копій первинних документів, досліджених у судовому засіданні не дозволяє зробити висновок про реальність оформлених, відповідно до наданих документів господарських відносин.

У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» пов'язують виникнення у позивача права на спірні суми валових витрат.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується із висновком податкового органу про те, що в порушення п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України позивачем занижено податок на прибуток в загальній сумі 434519,00 грн., в тому числі за 2013 рік - 434519,00 грн.

Враховуючи те, що судом не встановлено підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 28.11.2014 р. № , відповідно, відсутні підстави для задоволення даних позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Генпрофбуд» відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук