Справа № 806/2600/16
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року Житомир справа № 806/2600/16

категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління НП в Житомирській області , суб'єкта владних повноважень-співробітника поліції ГУ НП в Житомирській області Дзиганського Романа Романовича про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати інформацію за зверненням від 25 вересня 2016 року,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ НП в Житомирській області та суб'єкта владних повноважень-співробітник поліції ГУ НП в Житомирській області Дзиганського Романа Романовича у якому просив:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання інформації за зверненням від 25 вересня 2016 року.

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати інформацію за зверненням від 25 вересня 2016 року.

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) співробітника поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Дзиганського Романа Романовича в частині ненадання інформації за зверненням від 25 вересня 2016 року.

- зобов'язати співробітника поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Дзиганського Романа Романовича надати інформацію за зверненням від 25 вересня 2016 року.

Позивач просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідачі суб'єкт владних повноважень-співробітник поліції ГУ НП в Житомирській області Дзиганський Роман Романович або його представник до суду не прибув щодо причин неявки суд не повідомив, представник ГУ НП в Житомирській області просив справу розглядати в порядку письмового провадження.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з запитом щодо надання публічної інформації від 25 вересня 2016 року адресованим ГУ НП в Житомирській області та співробітнику поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Беспалку М.М., у якому просив повідомити:

- чи були підлеглі у відрядженні працівники поліції ГУНП в Житомирській області 30.08.2016 р. в селі Медвин та в селищній раді Богуславського району Київської області;

- зазначити прізвища працівників поліції ГУНП в Житомирській області, які 30.08.2016 р. були в селі Медвин та в селищній раді, Богуславського району Київської області.

5 жовтня 2016 року позивачу була направлена відповідь на вищезазначений запит.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VІ (далі - Закон).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 вказаного Закону роз'яснено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Даною статтею також надано тлумачення зазначених термінів.

За нормами ст.5 Закону України "Про звернення громадян" звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Вирішуючи питання, чи належить відповідач до кола розпорядників інформації у розумінні Закону № 2939-VІ, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

З аналізу зазначеної норми, суд зазначає наступне, визначене поняття "суб'єкт владних повноважень" не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб'єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону. У зв'язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов'язки розпорядника інформації, у тому числі обов'язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації, відповідно до статті 14, 15 Закону.

Згідно з ч.1. ст.16 Закону, розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що запитувана інформація немає статусу публічної.

Що стосується інших позовних вимог, то з наявної у матеріалах справи копії звернення позивача від 25.09.2016, яким він обґрунтовує свої позовні вимоги вбачається, що воно адресоване лише ГУ НП в Житомирській області та співробітнику поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Беспалку М.М., жодного звернення, яке б адресувалося суб'єкта владних повноважень-співробітника поліції ГУ НП в Житомирській області Дзиганського Романа Романовича.

Також позивачем не було надано доказів, які б могли свідчити про направлення такого звернення засобами поштового або електронного зв'язку. Судовому захисту підлягає лише порушене право позивача.

За нормами ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про порушення його прав відповідачем суд дійшов висновку, що позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева