Справа № 808/2538/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року о 16 год. 19 хв.Справа № 808/2538/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області,

про: визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (надалі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 20 Закону України «Про захист прав споживачів» №000003 від 12.08.2016.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем проведено перевірку всупереч вимогам п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VІІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №408, якими запроваджено мораторій на проведення перевірок субєктів господарювання які мають дохід за попередній календарний рік значно менший ніж 20 мільйонів гривень. Вважає також, що така підстава для проведення перевірки як звернення фізичної особи ОСОБА_2, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, не відповідає дійсності, оскільки за вказаною адресою знаходиться адміністративна будівля. Крім того, зазначає, що перевіркою не доведено, що в закладі громадського харчування, яке належить позивачу відбувалось куріння саме тютюнових виробів, на його думку в приміщенні відвідувачі вживали паровий коктейль для кальяну, який не містить шкідливих речовин та тютюну.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти заявлених вимог заперечила, зазначає, що в ході перевірки закладу ресторанного господарства кальян-бару «Just Well», за адресою м.Запоріжжя, вул. Чарівна, 46, встановлено куріння кальяну, що є порушенням приписів п. 9 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення" та підтверджується матеріалами відеозйомки. З урахуванням вищезазначеного, постанова про застосування фінансових санкцій №000003 від 12.08.2016 винесена на законних підставах та в межах компетенції відповідача. Щодо посилань позивача на мораторій на проведення перевірок, то на діяльність відповідача розповсюджується заборона щодо проведення перевірок встановлена Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76 VIII, яка діяла протягом січня червня 2015 року, тоді як з 01.07.2015 обмеження на здійснення перевірки територіальними органами Держпродспоживслужби не застосовується, а доводи позивача спростовуються.

З підстав викладених в письмових запереченнях (вх.№ 28157 від 03.10.2016) та письмових поясненнях (вх. №30043 від 21.10.2016) просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідив наданий представником відповідача відеозапис, який проводився під час проведення відповідачем перевірки, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних обставин.

Як встановлено з матеріалів справи, 22.07.2016 Держпродспоживслужбою в Запорізькій області на підставі звернення споживача - громадянина ОСОБА_2 та згоди Держспоживінспекції України на проведення позапланової перевірки від 14.07.2016 №15-1-2-6/5753 (а.с. 70), наказу №25/і-06 від 22.07.2016 (а.с.62) і направлення на проведення перевірки №000066/і-06 від 22.07.2016 проведено позапланову перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в кальян-барі «Just Well» за адресою: м.Запоріжжя, вул. Чарівна, 46, з питань дотримання Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров'я населення" за результатами якої складено Акт перевірки № б/н від 22.07.2016 (а.с. 14-16).

Перевіркою встановлено, що в приміщенні закладу ресторанного господарства здійснюється куріння кальяну (чек № 2 від 22.07.2016) що є порушенням вимог пункту 9 частини 2 статті 13 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення".

Акт перевірки містить запис ФОП ОСОБА_1 про те, що з матеріалами перевірки ознайомлений, з результатами перевірки не згодний.

На підставі Акту перевірки відповідачем 12.08.2016 винесено постанову № 000003 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 стягнень, передбачених статтею 20 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення", якою до позивача застосована фінансова санкція у вигляді штрафу у розмірі 9500 грн. (а.с. 67).

Не погоджуючись з винесеною постановою про накладення стягнень, позивач звернувся до суду з вимогами про її скасування.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Закон України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення" визначає основні принципи та напрями державної політики щодо попередження куріння тютюнових виробів, зниження рівня їх вживання серед населення, обмеження доступу до них дітей, охорони здоров'я населення від шкоди, що завдається їхньому здоров'ю внаслідок розвитку захворювань, інвалідності, а також смертності, спричинених курінням тютюнових виробів чи іншим способом їх вживання.

Статтею 19 вищевказаного Закону визначено, що державний контроль за дотриманням положень цього Закону здійснюють відповідні центральні органи виконавчої влади в межах повноважень, визначених законом.

При цьому, Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з частиною 3 статті 5 зазначеного Закону захист прав споживачів здійснюють спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи і установи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 26 Закону України "Про захист прав споживачів" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право у числі іншого накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, відповідач у справі є органом владних повноважень, якому чинним законодавством надані владні управлінські функції у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 13 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення" №2899-IV від 22.09.2005 (далі Закон №2899-IV) визначений вичерпний перелік обмежень щодо реалізації (продажу) та вживання тютюнових виробів.

Так, згідно з пунктом 9 частини 2 статті 13 вказаного Закону, забороняється куріння тютюнових виробів, а також електронних сигарет і кальянів у приміщеннях закладів ресторанного господарства.

При цьому, відповідно до статті 1 цього ж Закону, куріння тютюнових виробів - дії, що призводять до згорання тютюнових виробів, у результаті чого утворюється тютюновий дим, який виділяється в повітря та вдихається особою, яка їх курить.

Тютюнові вироби сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування (ст.1 Закону №2899-IV).

Тютюновий дим продукти згорання тютюнових виробів, що виділяються в повітря внаслідок їх куріння.

Абзацом одинадцятим частини 2 статті 20 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення" встановлено, що за порушення норм цього Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, застосовує фінансові санкції до суб'єктів господарювання у разі розміщення попільничок або куріння у приміщеннях закладів ресторанного господарства у розмірі від однієї тисячі гривень до десяти тисяч гривень.

Таким чином, обставиною, яка в обов'язковому порядку підлягає встановленню при прийнятті рішення про застосування фінансових санкцій, що передбачені абзацом одинадцятим частини 2 статті 20 зазначеного Закону, є встановлення факту куріння тютюнових виробів, а також електронних сигарет і кальянів у приміщеннях закладів ресторанного господарства.

Так, судом встановлено, що позапланова перевірка проведена на підставі звернення (вх. № 113 від 04.07.2016) гр. ОСОБА_2 щодо здійснення державного контролю за додержанням Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення" в закладі громадського харчування по вул. Чарівна, 46, м.Запоріжжя, ФОП ОСОБА_1 оскільки в залі де вживають їжу здійснюється куріння, дим якого розповсюджується по всій території кафе, що є не припустимим у приміщенні закладу ресторанного господарства.

Представником відповідача надані матеріали відео-фіксації проведеної перевірки (а.с. 99) з яких вбачається, що позивач надає послуги з куріння кальяну відвідувачам закладу. Крім того, вбачається, що розкурювання кальяну проводилось офіціантом закладу, поряд із столиками відвідувачів.

Також, судом було викликано та заслухано свідків з боку відповідача: головних спеціалістів Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили куріння кальяну у барі позивача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не спростовані виявлені відповідачем порушення п. 9 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення", а відтак постанова Інспекції з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області №000003 від 12.08.2016 про накладення стягнень, передбачених статтею 20 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення" є правомірною та не підлягає скасуванню.

Щодо посилань позивача та його представника на дію мораторію на проведення перевірок субєктів господарювання, слід зазначити наступне.

28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України №76-VIII та Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи №71-VIII, норми яких встановлюють обмеження щодо проведення перевірок субєктів господарювання контролюючими органами.

Законом №71 (п.3 розділу ІІ Прикінцеві положення) визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки субєктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібно-роздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

В свою чергу, Законом №76 (п.8 розділу ІІІ Прикінцеві положення) установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня-червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

З урахуванням вищевказаної норми, обмеження щодо проведення перевірок Держпродспоживслужбою розповсюджувалася у період січень-червень 2015 року, а з 01.07.2015 року такі обмеження не застосовуються. Аналогічна позиція викладена в ОСОБА_5 юстиції України від 04.12.2015 №2112/14157-0-4-15/8 «Щодо мораторію на проведення перевірок підприємств, фізосіб підприємців контролюючими органами».

Посилання позивача на запровадження обмежень на проведення перевірок встановлене Постановою Кабінету Міністрів України №408 від 13.08.2014 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», також помилкове, оскільки стосувалось перевірок щодо проводилися протягом серпня грудня 2014 року.

Щодо припущень позивача, що громадянин ОСОБА_2 вигадана особа, оскільки адреса зазначена цією особою в своїй заяві є адміністративною будівлею, то суд не бере до уваги таке твердження оскільки до повноважень відповідача не входить перевірка місця проживання (перебування) заявника (скаржника).

Заява ОСОБА_2 відповідає вимогам ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», містить прізвище, імя, по батькові, місце проживання громадянина, суть порушеного питання, зауваження, прохання, підписано заявником із зазначенням дати (а.с.68).

Пунктом 13 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (а.с.43-57), затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 25.02.2016 №11, визначено, що відповідач в межах своєї діяльності у числі іншого організовує розгляд звернень громадян з питань, що належать до його компетенції, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, в межах наданих йому законом повноважень виніс законну та обґрунтовану постанову про застосування до позивача фінансових санкцій, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Згідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позовних вимог судові витрати на користь позивача не присуджуються з Державного бюджету України.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова