Справа № 2-а-3-10-1012
Суддя: Гавриленко В. Г.
Дата ухвалення: 2010-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Іванківський районний суд Київської області
Справа № 2-а-3/10р.
ПОСТАНОВА іменем України

12 січня 2010 року Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого судді Гавриленка В.Г., при секретарі Онищенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Іванків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій незаконними та стягнення недовиплачених грошових сум відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилається на те, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відноситься до території радіоактивного забруднення - зони добровільного гарантованого відселення внаслідок Чорнобильської катастрофи,. Вона являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, та з 2008 року являється інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що має відповідні посвідчення.

Згідно ст.37 і 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вона має право на виплати, визначені цим Законом, в кратному розмірі від мінімальної заробітної плати. Проте відповідач виплачував і виплачує виплати передбачені ст.ст.37,48 вказаного Закону в твердих сумах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996року „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постановою КМУ № 562 від 12.07.2005р. „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто в значно менших сумах, що призвело до порушення її прав, оскільки закон має приорітетне значення перед постановами Кабінету Міністрів України.

Управління праці і соціального захисту населення Іванківської РДА відмовило їй в перерахунку і виплаті одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яка стала інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, і щомісячної грошової допомоги, як особі, що проживає на території радіоактивного забруднення, у звязку з обмеженим споживанням продуктів харчування місцевого виробництва за 2009 рік згідно ст.ст.37,48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його виплатити йому (згідно розрахунку) недоплачену одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоровю в сумі 2640 грн., недоплачену одноразову допомогу на оздоровлення за 2009 рік в сумі 3250 грн.., та недоплачену щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженим споживанням продуктів харчування місцевого виробництва за 2009 рік в сумі 2842 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не заявився, відповідач звернувся до суду із заявою в якій позов не визнає та просить слухати справу у відсутності його представника. В своїх заперечення відповідач пояснив, що управління праці і соціального захисту населення Іванківської РДА виконує функції по виплаті компенсаційних виплат у межах кошторису та визначеного на ці виплати фінансування. Виплати, на які претендує позивач визначені постановами Кабінету Міністрів України № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26 липня 1996р. та №562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12 липня 2005р. Вказані постанови є обовязковими до виконання і тому всі виплати проводяться саме у відповідності з вказаними постановами. Управління праці і соціального захисту населення не допустило жодних порушень обов'язкових до виконання Постанов Уряду, то відповідно не порушило права позивачів. Оскільки права позивача не порушено - в позові просить відмовити.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного:

Згідно ст.37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, має виплачуватись щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, зокрема у зоні добровільного гарантованого відселення - у розмірі 40% від мінімальної заробітної плати, у зоні посиленого радіологічного контролю - 30% від мінімальної зарплати. Згідно ст.48 Закону щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення, зокрема інвалідам 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи - в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю особам із числа ліквідаторів - інвалідів 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 групи виплачується в розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Проте, відповідно до ст.62 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" порядок застосування цього Закону визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого, відповідно до ст. 117 Конституції України є обов'язковими для виконання ( в тому числі для відповідача).

Кабінет Міністрів України своїми Постановами №836 від 26 липня 1996р. „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та від № 562 12 липня 2005р. „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначив розміри виплат у конкретних встановлених грошових сумах. У відповідності із цими постановами позивачці і проводились відповідні вищезазначені виплати.

Вищевказані постанови нечинними, незаконними не визнавались та не скасовувались і діють на даний час. Для Управління праці та соціального захисту населення Іванківської РДА постанови Кабінету Міністрі є обов'язковими для виконання. Відповідач лише виконує функції по виплаті вказаних компенсацій, проте жодним чином не може змінювати їх розміри» Розміри вказаних виплат визначені Кабінетом Міністрів України, відповідно внесені до Державного бюджету..

Ст. 4 ч.2 Бюджетного Кодексу України зазначає, що „при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього кодексу та Закону України „Про Державний бюджет України а в ст. 23 ч.1 вказується, що „Будь-які бюджетні зобовязання та платежі із бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідних бюджетних ,призначень (які відповідно встановлюються Законом про Державний бюджет України і в порядку, визначеному цим кодексом).

Відповідно до ст.95 Конституції України виключено Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Органам, які виконують функції по виплаті компенсацій, на які претендує позивач, виділено кошти у певних розмірах, відповідно до зазначених вище Постанов Кабінету Міністрів та Закону України „Про Державний бюджет" на відповідні роки.

Таким чином відповідач жодним чином не може змінити розмір компенсаційних виплат, на які претендує позивач і виплатити їх в більшому розмірі. Дії відповідача щодо відмови позивачу у виплаті йому недоотриманих сум, виходячи з розмірів мінімальної заробітної плати, не можуть буди визнані неправомірними. Відповідно не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення вказаних ним сум.

Посилання відповідача на те, що права позивач ними не порушені, оскільки виплати проводились відповідно по постанов Кабінету Міністрів України та кошторису і виділених на ці потреби коштів, суд вважає обґрунтованими.

Таким чином, суд вважає, що дії відповідача були правомірними, а позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Київської області через Іванківський районний суд.

Заяву про апеляційне оскарження постанови може бути подано протягом 10 днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом, 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: