Справа № 814/1/17
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

05.01.2017 р. Справа № 814/1/17

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Лебедєва Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження подання Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області до комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" про стягнення податкового боргу в сумі 595 787 грн.,-

В С Т А Н О В И В:
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшло подання Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області до комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" про стягнення податкового боргу в сумі 595 787 грн. В обґрунтування подання заявник зазначив, що за підприємством рахується податковий борг в сумі 595 787 грн., який виник внаслідок самостійно визначених податкових зобов'язань відповідно до поданої податкової декларації від 20.12.2016 року, згідно якої відповідач самостійно визначив податкові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 595 787 грн., яку повинен був сплатити до 30.12.2016 року. Позивачем було вжито заходів для погашення податкового боргу підприємством, шляхом направлення на адресу відповідача податкової вимоги від 04.07.2016 року № 32-17, проте відповідачем суму податкового боргу суду погашено не було. З урахуванням зазначених обставин та на підставі ст. 95 Податкового кодексу України, ст. 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України Южноукраїнська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Миколаївській області звернулась до суду з поданням про стягнення коштів з комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" в сумі 595 787 грн.

Представник заявника в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд подання за відсутності представника в письмовому провадженні.

Відповідач до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся телефоном, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою.

Частиною 3 ст. 33 КАС України передбачено, що судовий виклик або судове повідомлення осіб, які беруть участь у справі, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки, складеного відповідно до статті 34 цього Кодексу факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), електронною поштою, телефонограмою, опублікування у друкованому засобі масової інформації.

З аналізу даної норми закону слідує, що повідомлення відповідача за вказаним телефоном є належним.

Згідно ч.8 ст. 183-3 КАС України у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає у триденний строк, але не пізніше ніж протягом 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду, постанову по суті заявлених вимог, яка підлягає негайному виконанню.

Розгляд подання відбувається за участю органу доходів і зборів, що його вніс, та платника податків, стосовно якого його внесено.

Неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Згідно приписів статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, якій вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 21 грудня 2006 року у справі "Мороз та інші проти України" зазначив, що розумність строку проваджень повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з урахуванням наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявників і відповідних органів державної влади та того, яку важливість для заявників мало питання, що розглядалося.

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, на тому, що саме національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2006 року справа "Мороз та інші проти України").

З огляду на викладене суд вважає, що справу можливо розглянути без участі відповідача, належним чином повідомленого про розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Правовідносини з приводу розгляду адміністративними судами подань органів державної податкової служби України унормовані ст.183-3 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.183-3 КАС України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо: 1) зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків; 2) підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків; 3) стягнення коштів за податковим боргом; 4) зобов'язання керівника підприємства провести інвентаризацію основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, які перебували або перебувають під митним контролем чи використовувалися цим підприємством разом із товарами, які були поміщені у відповідний митний режим; 5) надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Комунальне підприємство "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" є платником податків, тому за приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановленим цим кодексом.

За приписами статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідач самостійно в декларації за грудень 2016 року визначив суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 595 787 грн., яку повинен був оплатити до 30.12.2016 року. Відповідач доказів оплати суми податкового боргу суду не надав.

Згідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно п. 15.1 ст.15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1. ст.36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; крім того, п. 36.5, ст.36 ПК України встановлено, що за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку відповідальність несе платник податків.

Так, згідно матеріалів справи, заборгованість відповідача виникла внаслідок несплати податкових зобов'язань, самостійно визначених платником відповідно до поданої декларації з податку на додану вартість № від 20.12.2016 року в сумі 595 787 грн. з терміном сплати - 30.12.2016 року.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сума податкового зобов'язання, самостійно визначена платником податків відповідно пункту 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню.

Згідно з п. 59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.4 статті 59 ПК України, передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Южноукраїнською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Миколаївській області була складена податкова вимога форми "Ю" від 04.07.2016 року № 32-17 на загальну суму податкового боргу платника податків у розмірі 181 837, 18 грн. за основним платежем, яка була отримана відповідачем 04.07.2016 року, про що свідчить підпис бухгалтера відповідача на корінці податкової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, борг за податковими вимогами до теперішнього часу не сплачений та не погашений у встановленому порядку, вимога про сплату боргу оскаржена не була.

Відповідно до п. 95.2 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Таким чином, податковий орган набуває право на стягнення податкового боргу (в т.ч. і в судовому порядку) лише у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму податкового зобовязання протягом 60 днів після винесення платнику податків податкової вимоги, а не з дня отримання платником податків такої вимоги, про що відповідач помилково зазначив у письмових поясненнях.

Щодо кожної складової податкового боргу строк звернення до суду визначається окремо.

Водночас, відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. Отже діючими законодавчими та нормативно-правовими актами не передбачається повторного направлення податкових вимог на збільшену суму податкового боргу, у зв'язку із чим у органів ДФС немає повноважень щодо повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу.

У разі якщо сума податкового боргу, зазначеного у поданні про стягнення коштів за податковим боргом, більша, ніж сума податкового боргу, зазначеного в податковій вимозі, яка була надіслана платнику податків, орган державної податкової служби повинен надати суду документальне підтвердження того, що податковий борг збільшився після надсилання (вручення) платнику податків податкової вимоги (лист ВАСУ "Щодо строків звернення до адміністративного суду у справах, що виникають із податкових відносин у сфері погашення податкового боргу" 1044/11/13-12 від 12.04.2012 р.).

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України зазначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказів виконання податкового обов'язку, відповідно до положень ст.ст.37 та 38 Податкового кодексу України, щодо заявленої до стягнення суми заборгованості відповідачем до суду не надано.

В ході розгляду справи доказів відсутності обов'язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь Державного бюджету України внаслідок втрати податковим повідомленням - рішенням юридичної дії внаслідок оскарження винесеного контролюючим органом правового акту індивідуальної дії в судовому або позасудовому порядку або доказів відсутності податкового обов'язку внаслідок дефектів у формі, змісті правових підстав походження такого обов'язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного з'ясування всіх обставин по справі не виявлено.

Наявність спірної суми заборгованості підтверджується долученою до справи податковою декларацією платника єдиного податку, роздруківкою картки особового рахунку, яка за правилами ст.70 КАС України є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" заявленого Южноукраїнською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Миколаївській області у поданні податкового боргу у сумі 595 787 грн., а отже, подання Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, згідно ч.8 ст.183-3 КАС України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови.

Керуючись ст.ст.2,8,12,69,71,128,158,163,183-3, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В: Подання Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області до комунального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" про стягнення податкового боргу в сумі 595 787 грн. - задовольнити.

Стягнути кошти, в тому числі за рахунок готівки, в сумі 595 787, 00 грн. (п'ятсот дев'яносто п'ять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень), з рахунків у банках Комінального підприємства "Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство" в рахунок погашення податкового боргу.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено 05 січня 2017 року.

Суддя Г. В. Лебедєва