Справа № 488/3583/16-а
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3583/16-а
Провадження № 2-а/488/199/16 р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2016 р м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Бучневій К.О.,

за участю представника відповідача - Бойко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання дій суб"єкта владних повноважень неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду із даним позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва, в обґрунтування якого вказав наступне.

Починаючи з 2003 року позивач отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ. У листопаді 2015 року він був мобілізований Корабельним РВК до Збройних Сил України за контрактом, та з цього часу проходить службу у Головній військовій прокуратурі Генеральної прокуратури України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах, у званні полковника юстиції.

У вересні 2016 року позивач отримав довідку № 1224 з Генеральної прокуратури України за № 18-1224зн від 09.09.2016 року, відповідно до якої заробітна плата за посадою слідчого в особливо важливих справах, з якої йому була призначена пенсія, починаючи з 01.12.2015 року, становить - 13 214,35 грн., а також доплати, передбачені чинним законодавством: надбавка за виконання особливо важливої роботи 2 681,77 грн., надбавка слідчим за вислугу років 442,05 грн., матеріальна допомога на оздоровлення 579,58 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб 579,58 грн., а всього - 21 328,43 грн.

В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку його пенсії на підставі зазначеної довідки, однак своїм листом № 95-2-01 від 20.09.2016 р. відповідач відмовив у цьому, мотивуючи відсутністю передбачених законом підстав.

Позивач вважає дії відповідача протиправними і такими, що порушують його права і інтереси та Конституцію України, і просить суд:

-визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії;

-зобов'язати відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до довідки № 1224 з Генеральної прокуратури України за № 18-1224зн від 09.09.2016 року, і здійснити відповідні виплати починаючи з 01.12.2016 року.

У судове засідання по справі позивач не з'явився та подав заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову через безпідставність заявлених вимог та подав свої письмові заперечення, які долучені до матеріалів даної справи.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що 04.07.2003 року позивачеві була призначена пенсія за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, у розмірі 90% від розміру його місячного заробітку.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

13.09.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до довідки № 1224 з Генеральної прокуратури України за № 18-1224зн від 09.09.2016 року.

Своїм листом № 95-2-01 від 20.09.2016 р. відповідач відмовив позивачеві у здійсненні перерахунку його пенсії, посилаючись на те, що з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії були призначені відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, і діючим законодавством не передбачено підстав для здійснення такого перерахунку.

Так, Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, були внесені зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії».

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Зокрема, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому суд приходить до висновку, що внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під часпроходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства

Аналогічна правова позиція зі спірного питання була висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а13, та 17 грудня 2013 року у справі № 21-445а13.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії, та неправильно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини.

Разом із цим, щодо періоду з якого треба провести перерахунок пенсії, то суд зазначає, що предметом даного спору є незаконна відмова в перерахунку пенсії за заявою пенсіонера, що підтверджується змістом позовних вимог, за якими позивач просить зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок пенсії з 01.12.2016 р. Однак згідно ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 13.09.2016 року, то суд вважає, що саме з цього часу його пенсія підлягає перерахунку.

Керуючись ст. ст. 2, 10-11; 69-72; 158-161; 185-186 КАС України, -

П о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 1224 від 09.09.2016 р.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_3 на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 1224 від 09.09.2016 р., починаючи з 13.09.2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги.

СУДДЯ Л.І. СЕЛІЩЕВА