Справа № 805/2328/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смагар С.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року справа №805/2328/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Арабей Т.Г., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м.Покровську Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 р. у справі № 805/2328/16-а (головуючий І інстанції Смагар С.В. ) за позовом Служби автомобільних доріг у Донецькій області до Управління Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯЛТА ГРАД СТРОЙ" про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» заявлений позов до Управління Державної казначейської служби України у м.Красноармійську Донецької області (далі відповідач, апелянт) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача, Служби автомобільних доріг в Донецькій області про визнання неправомірними дії відповідача по поверненню без виконання Службі автомобільних доріг в Донецькій області платіжних доручень від 23 травня 2016 року № 14 на суму 44051 грн. 77 коп., № 15 на суму 1316772 грн. 88 коп. по спеціальному фонду державного бюджету рахунок № 8630 за КПКВК 3111020, згідно яких отримувач є Служба автомобільних доріг в Донецькій області, зобов'язання відповідача прийняти до виконання платіжні доручення Служби автомобільних доріг в Донецькій області на суму 44051 грн. 77 коп. та на суму 1316772 грн. 88 коп. і здійснити платежі за цими дорученнями, тобто перерахувати на користь ТОВ «Ялта Град Строй».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 6 вересня 2016 року було замінено позивача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» (далі- третя особа) на належного позивача - Службу автомобільних доріг в Донецькій області (далі- позивач) та залучив у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй», виключивши з числа третіх осіб - Службу автомобільних доріг в Донецькій області. 29 вересня 2016 року належний позивач по справі надав до суду клопотання про уточнення позовних вимог, в яких просив суд визнати неправомірними дії відповідача по поверненню без виконання позивачу платіжних доручень від 23 травня 2016 року № 14 на суму 44051 грн. 77 коп., № 15 на суму 1316772 грн. 88 коп. по спеціальному фонду державного бюджету рахунок № 8630 за КПКВК 3111020, згідно яких отримувач є третя особа по справі, зобов'язати відповідача прийняти до виконання платіжні доручення від 23 травня 2016 року № 14 на суму 44051 грн. 77 коп., № 15 на суму 1316772 грн. 88 коп. по спеціальному фонду державного бюджету за КПКВК 3111020:2281 та здійснити перерахування коштів з рахунку позивача № 8630 на їх підставі в сумі 44051 грн. 77 коп. та в сумі 1316772 грн. 88 коп. відповідно на користь третьої особи по справі.

Позивач вважає, що відповідач не здійснюючи платіж за дорученням позивача вийшов за межі свої повноважень та повертаючи позивачу платіжні доручення без виконання діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Бюджетним кодексом України (далі - БК України) і Порядком казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 24 грудня 2012 року № 1407 (далі - Порядок № 1407).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року позовні вимоги Служби автомобільних доріг в Донецькій області до Управління Державної казначейської служби України у м. Красноармійську Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,- задоволено повністю, а саме:

- визнано неправомірними дії Управління Державної казначейської служби України у м.Красноармійську Донецької області щодо повернення без виконання Службі автомобільних доріг у Донецькій області платіжних доручень від 23 травня 2016 року № 14 на суму 44051 грн. 77 коп. та № 15 на суму 1316772 грн. 88 коп. по спеціальному фонду державного бюджету рахунок № 8630 за КПКВК 3111020, згідно яких отримувач є Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй».

- зобов'язано Управління Державної казначейської служби України у м.Красноармійську Донецької області прийняти до виконання платіжні доручення від 23 травня 2016 року № 14 на суму 44051 грн. 77 коп., № 15 на суму 1316772 грн. 88 коп. по спеціальному фонду державного бюджету за КПКВК 3111020:2281 та здійснити перерахування коштів з рахунку Служби автомобільних доріг в Донецькій області № 8630 на їх підставі в сумі 44051 грн. 77 коп. та в сумі 1316772 грн. 88 коп. відповідно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй»

- стягнуто з Управління Державної казначейської служби України у м. Красноармійську Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» витрати по сплаті судового збору у розмірі 21790 грн. 37 коп.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність не прийняття до виконання та повернення платіжних доручень від 23 травня 2016 року № 14 на суму 44051 грн. 77 коп. та № 15 на суму 1316772 грн. 88 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що на адресу Управління Державної казначейської служби України у м.Красноармійську Донецької області від Державної казначейської служби України надійшов лист від 3 лютого 2016 року № 11-10/55-1972, з посиланням на лист Служби безпеки України від 1 лютого 2016 року № 8/3/5-620, яким відповідача було зобов'язано зупинити перерахування коштів відповідно до платіжних доручень позивача на користь декількох підприємств, у тому числі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй».

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, Служба автомобільних доріг в Донецькій області зареєстрована як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 25946285, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25 серпня 2016 року.

Судом встановлено, що 16 квітня 2013 року між третьою особою по справі та позивачем був укладений договір № 2-18, відповідно до якого третя особа по справі зобов'язується протягом 2013 - 2014 років виконати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги Красний Лиман - Артемівськ - Горлівка, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити ці роботи. Усі роботи обумовлені договором від 16 квітня 2013 року були виконані, що підтверджується актами приймання виконаних робіт за грудень 2013 року та довідками про вартість виконаних робіт, наявними в матеріалах справи.

Позивач зареєстрував бюджетні зобов'язання та бюджетні фінансові зобов'язання на придбання послуг за договором від 16 квітня 2013 року № 2-18 в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Красноармійську Донецької області. Вищенаведені обставини сторонами не заперечувались.

Судом встановлено, що позивачем до відповідача відповідно до договору від 16 квітня 2013 року та на підставі актів приймання виконаних робіт були подані платіжні доручення від 23 травня 2016 року № 14 на суму 44051 грн. 77 коп. та № 15 на суму 1316772 грн. 88 коп. на здійснення платежу по оплаті вартості отриманих послуг.

Листом від 24 травня 2016 року № 5-21/302 відповідач позивачу повернув без виконання платіжні доручення від 23 травня 2016 року № 14 на суму 44051 грн. 77 коп. та № 15 на суму 1316772 грн. 88 коп., посилаючись на виконання листа Держаної казначейської служби України від 3 лютого 2016 року № 11-10/55-1972, та враховуючи лист Служби безпеки України № від 1 лютого 2016 року № 8/3/5-620, яким відповідача було зобов'язано зупинити перерахування коштів відповідно до платіжних доручень позивача на користь декількох підприємств, у тому числі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй».

Колегія суддів вважає, що спірним питанням у справі, є правомірність повернення без виконання платіжних доручень від 23 травня 2016 року № 14 на суму 44051 грн. 77 коп., № 15 на суму 1316772 грн. 88 коп.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У своїй діяльності відповідач керується положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету міністрів України № 215 від 15 квітня 2015 року (далі - Положення № 215).

Згідно з пунктом 3 Положення № 215, основними завданнями казначейства є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів, внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах.

Організаційні взаємовідносини між органами Державної казначейської служби, розпорядниками бюджетних коштів, одержувачами бюджетних коштів, а також розподіл обов'язків та відповідальності між ними в процесі обслуговування державного бюджету за видатками, операціями з надання кредитів за рахунок коштів державного бюджету та з погашення державного боргу з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України та інших нормативно-правових актів, регламентовані Порядком казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 1407 від 24 грудня 2012 року (далі - Порядок № 1407).

Пунктом 11.1 Порядку № 1407 визначено, що органи Казначейства здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів шляхом проведення платежів з реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунків розпорядників бюджетних коштів та рахунків одержувачів бюджетних коштів, відкритих в органах Казначейства, відповідно до кошторисів, планів асигнувань загального фонду державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету), планів надання кредитів із загального фонду державного бюджету, планів спеціального фонду державного бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків) або планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів.

Як вбачається з пункту 11.3 Порядку № 1407, органи казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень за дорученнями розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов'язання та бюджетного фінансового зобов'язання у межах залишків на рахунках для обліку відкритих асигнувань.

Однак, платіжні доручення від 23 травня 2016 року № 14 на суму 44051 грн. 77 коп. та № 15 на суму 1316772 грн. 88 коп. були повернуті відповідачем без виконання.

Відповідно до пункту 11.8 Порядку № 1407, платіжне доручення не приймається до виконання у разі неправильного заповнення реквізитів, або не заповнення хоча б одного з реквізитів, та/або недотримання вимог до оформлення платіжного документа, відсутності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми, крім бюджетних програм, за якими не складаються паспорти бюджетних програм, відсутності в обліку органів Казначейства відповідних бюджетних зобов'язань та бюджетних фінансових зобов'язань, невідповідності платежу зареєстрованим бюджетним зобов'язанням та бюджетним фінансовим зобов'язанням, невідповідності зазначеного коду економічної класифікації видатків та класифікації кредитування бюджету економічній характеристиці платежу, обмеження здійснення видатків та надання кредитів, що встановлюється нормативно-правовими актами, накладення арешту на кошти, що перебувають на відповідному рахунку розпорядника бюджетних коштів, зупинення операцій з бюджетними коштами на відповідному рахунку розпорядника бюджетних коштів, надходження до органів Казначейства відповідного рішення органу оскарження за результатами розгляду скарги щодо порушення законодавства у сфері державних закупівель та/або копії рішення суду про визнання результатів процедури закупівлі недійсними, яке набрало законної сили, відсутності або недостатності невикористаних відкритих асигнувань у частині загального та спеціального фондів державного бюджету (крім власних надходжень бюджетних установ) розпорядників бюджетних коштів (одержувачів бюджетних коштів) та відсутності або недостатності коштів (у частині власних надходжень бюджетних установ) на відповідних рахунках розпорядників бюджетних коштів,перевищення показників, затверджених у кошторисах, планах асигнувань загального фонду державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету), планах надання кредитів із загального фонду державного бюджету, планах спеціального фонду державного бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), планах використання бюджетних коштів розпорядників бюджетних коштів (одержувачів бюджетних коштів), неподання документів, що підтверджують отримання товарів (робіт, послуг) за договорами, згідно з умовами яких було здійснено авансування.

Платіжне доручення, не прийняте до виконання, не пізніше наступного робочого дня повертається без виконання органами Казначейства розпорядникам бюджетних коштів (одержувачам бюджетних коштів), від яких воно надійшло.

На зворотному боці платіжного доручення, не прийнятого у зв'язку з причинами, зазначеними у підпунктах "а", "е" - "з" цього пункту, зазначаються причини повернення без виконання та дата його повернення за підписами керівника структурного підрозділу (заступника керівника структурного підрозділу) і виконавця.

Суд зазначає, що вказаний перелік підстав для не прийняття до виконання платіжних доручень є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно зі статтею 49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Казначейство України здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі наявності відповідного бюджетного зобов'язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету, наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі),наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що лист відповідача від 24 травня 2016 року № 5-21/302 про повернення документу без виконання жодного посилання на підстави, встановлені пунктом 11.8 Порядку № 1407 чи частиною 2 статті 49 Бюджетного кодексу України вказаний не містить.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що Донецька область згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесена до території де проводилася антитерористична операція, та оскільки згідно статті 25 Закону України «Про Службу безпеки України», підрозділам Служби безпеки України надано право вимагати від громадян та посадових осіб припинення порушень в разі проведення заходів щодо боротьби з тероризмом і фінансуванням терористичної діяльності, Управління Державної казначейської служби України у м.Красноармійську Донецької області зобов'язано було виконати вимоги листа Державної казначейської служби України наданого з урахуванням листа Служби безпеки України.

Колегія суддів зазначені доводи не приймає до уваги, оскільки зазначені посилання відповідача є лише припущенням, відповідних доказів на підтвердження того, що лист Служби безпеки України від 1 лютого 2016 року № 8/3/5-620, направлений до Державної казначейської служби України, є заходом щодо боротьби з тероризмом та фінансуванням терористичної діяльності, відповідачем надано не було.

Крім того, колегія суддів звертає увагу відповідача, що ухвалою від 6 вересня 2016 року Донецький окружний адміністративний суду витребував в Управління Державної казначейської служби України у м. Красноармійську Донецької області лист ДКСУ від 3 лютого 2016 року № 11-10/55-1972 та у Державної казначейської служби України до 27 вересня 2016 року лист Служби безпеки України від 1 лютого 2016 року № 8/3/5-620 про зобов'язання зупинити перерахування коштів за платіжними дорученнями Служби автомобільних доріг в Донецькій області на користь, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй». На виконання вимог ухвали від 6 вересня 2016 року відповідач до суду надав лист в якому зазначив, що лист ДКСУ від 3 лютого 2016 року № 11-10/55-1972 був направлений відповідачу для внутрішнього користування.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем в порушення даної норми безпідставно невиконана вимога суду викладена в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 6 вересня 2016 року. Державна казначейська служба України також не виконала вимоги ухвали суду від 6 вересня 2016 року щодо надання листа Служби безпеки України від 1 лютого 2016 року № 8/3/5-620. Суд також зазначає, що листи не є нормативно-правовими актами та не створюють буд-яких правових наслідків.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що відповідачем не доведено правомірність не прийняття до виконання та повернення платіжних доручень від 23 травня 2016 року № 14 на суму 44051 грн. 77 коп. та № 15 на суму 1316772 грн. 88 коп.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, відповідачем не надано жодного доказу якій би підтверджував правомірність його дій та правові підстави для таких дій.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Покровську Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 р. у справі № 805/2328/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 р. у справі № 805/2328/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

Т.Г.Арабей