Справа № 452/1056/16-а
Суддя: Казан І. С.
Дата ухвалення: 2017-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 452/1056/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 січня 2017 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 міської ради Самбірського району Львівської області, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання протиправними рішень виконавчого комітету, сесії міської ради та їх скасування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_6 міської ради Самбірського району Львівської області про визнання протиправними рішень виконавчого комітету, сесії міської ради та про їх скасування. У підтвердження заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що в ході розгляду в Самбірському міськрайонному суді Львівської області іншої справи за його позовом до ОСОБА_6 міської ради Самбірського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення міської ради №3 від 23.10.2015 року, йому стало відомо про рішення ОСОБА_6 міської ради від 31.01.2008 року за №14 «Про затвердження списку громадян, які подали заяви на виділення земельних ділянок під будівництво власного житла»; даним рішенням були затверджені загальний список громадян, які подали заяви про бажання приватизувати земельну ділянку під будівництво житлового будинку та окремий список пільговиків із загального числа громадян на отримання земельних ділянок. За переконанням відповідача саме цим рішенням і затвердженим списком громадян ОСОБА_6 міська рада керувалась при прийнятті на черговій сесії 23.10.2015 року рішень за №№20, 21 про надання згоди на розробку проекту землевідведення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Тому ОСОБА_1 дані рішення вважає протиправними і такими, що порушують його права та вони підлягають скасуванню, оскільки він являється громадянином України та проживає в м. Рудки; 12.10.2015 року звернувся із заявою до міської ради м. Рудки про надання в порядку безоплатної приватизації вільної земельної ділянки, розташованої по вул. Східній в м. Рудки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1га у відповідності до ст. 121 ЗК України, проте 09.11.2015 року отримав письмову відповідь про відмову у задоволенні даної заяви. Відмова мотивована недотриманням при подачі заяви вимог прийнятого на сесії міської ради «Положення про порядок надання громадянам у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель комунальної власності м. Рудки». Згідно даного Положення позивачу необхідно зареєструватись в черзі на отримання земельної ділянки серед потребуючих громадян, облік яких ведеться у міській раді м. Рудки, загальна чисельність зареєстрованих в черзі громадян становить 352 особи. ОСОБА_1 вважає існування черги громадян, які бажають приватизувати земельну ділянку для будівництва житлового будинку та надання у власність земельної ділянки на підставі черговості незаконним і таким, що суперечить чинному законодавству. На думку позивача, виконавчий комітет не мав право приймати рішення про затвердження списку черговиків на отримання земельних ділянок, визначати процентне співвідношення пільговиків при отриманні землі і визначати самостійно поняття пільговиків; його заява про бажання приватизувати земельну ділянку, розташовану по вул. Східній мала бути розглянутою на пленарному засіданні сесії міської ради від 23.10.2015 року і повинно було бути прийнято відповідне рішення за даною заявою. У звязку із вищевикладеним ОСОБА_1 просить у судовому порядку визнати протиправними та скасувати: рішення №14 від 31.01.2008 року виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради, рішення ОСОБА_6 міської ради №20 і №21 від 23.10.2015 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вимоги позовної заяви підтримали, просили її задовольнити та посилалися на обставини зазначені у зверненні до суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні адміністративного позову не визнала та посилалася на обставини викладені у запереченні на позовну заяву ОСОБА_1 від 28.04.2016 року (а. с. 33 35).

Треті особи ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_5 адміністративного позову ОСОБА_1 не визнали.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечила проти позову

ОСОБА_1, пояснивши про численні звернення громадян до органу місцевого самоврядування за отриманням землі для забудови і недостатня площа для цього послужила утворенню черги громадян, яку необхідно було якимось чином скласти з метою послідовного отримання мешканцями земельних ділянок з метою забудов.

Свідок ОСОБА_9 ствердив, що оскаржувані рішення є протиправними та порушують права ОСОБА_1, котрий у законний спосіб має намір отримати землю для забудови; наголосив про неправомірні дії відповідача, що повідомленням позивачу було дано відповідь.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, суд приходить до переконання, що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_6 міської ради Самбірського району Львівської області про визнання протиправними рішень виконавчого комітету, сесії міської ради та їх скасування слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

Судом установлено, що рішенням ОСОБА_6 міської ради від 31.01.2008 року №14 «Про затвердження списку громадян, які подали заяви на виділення земельних ділянок під будівництво власного житла» було затверджено загальний список громадян, які подали заяви про бажання приватизувати земельну ділянку під будівництво житлового будинку і окремий список пільговиків із загального числа громадян на отримання земельних ділянок. Указане рішення і затверджений список громадян ОСОБА_6 міською радою було взято до уваги при прийнятті на черговій сесії 23.10.2015 року рішень №20 і №21 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у м. Рудки по вул. Східній, 7 відповідно 9 для громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_5

Із повідомлення виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради від 09.11.2015 року №611/02-14 за підписом міського голови відомо, що заяву ОСОБА_1 розглянуто на засіданні постійної комісії міської ради з розгляду земельних питань; для одержання земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво комісія рекомендує ОСОБА_1 подати заяву з додатками, згідно прийнятого на сесії «Положення про порядок надання громадянам у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель комунальної власності м. Рудки», на підставі якої ОСОБА_1 буде внесено в список громадян, які бажають отримати земельні ділянки; станом на 01.11.2015 року у міську раду подано 352 заяв громадян для одержання земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво у м. Рудки, враховуючи учасників АТО (а. с. 13).

Як стверджував у судовому засіданні у своїх поясненнях позивач ОСОБА_1, - рішення №14 від 31.01.2008 року виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради, рішення ОСОБА_6 міської ради №20 і №21 від 23.10.2015 року є протиправними і такими, що порушують його право на одержання земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво.

Однак, суд із позиції позивача не знаходить юридичних підстав для визнання наведених вище рішень протиправними, хоча і погоджується із його твердженням та свідка ОСОБА_9 про помилковість дій відповідача в тому, що позивачу надано відповідь листом виконкому міської ради за №611/02-14 від 09.11.2015 року, а не розглянуто його питання на черговій сесії ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Повноваження виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради передбачені ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Ч. 6 ст. 59 згаданого Закону передбачено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. У виняткових випадках суд виходить за межі позовних вимог і тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість предявлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою.

Напротивагу наведеному позивач ОСОБА_1 у позовній заяві та протягом розгляду справи жодним чином не вказує про будь-які наслідки визнання протиправним і скасування рішення №14 від 31.01.2008 року виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради без урахування Додатку до вказаного рішення, - Списку громадян, які подали заяви про виділення земельних ділянок під будову власного будинку; позивач не заявляє про їх участь в адміністративному спорі як третіх осіб, оскільки такий стосується питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Тому, беручи до уваги наведені норми законів, суд приходить до переконання, що позивачем ОСОБА_1 не доведено, що надання йому відповіді відповідачем повідомленням виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради від 09.11.2015 року №611/02-14 за підписом міського голови є порушенням його права на одержання земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво у звязку з чим може бути визнаним протиправним і скасоване рішення ОСОБА_6 міської ради від 31.01.2008 року №14 «Про затвердження списку громадян, які подали заяви на виділення земельних ділянок…».

Разом з тим однаково суд відмовляє у решті адміністративного позову

ОСОБА_1 про визнання противними і скасування рішення ОСОБА_6 міської ради №20 від 23.10.2015 року «Про надання згоди на розробку проекту землевідведення для передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_7 по

вул. Східній, 7 м. Рудки; рішення ОСОБА_6 міської ради №21 від 23.10.2015 року «Про надання згоди на розробку проекту землевідведення для передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_5 по вул. Східній, 9 м. Рудки», ураховуючи наступне:

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України установлено ряд питань, що належать до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст і, в тому числі вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. У відповідності до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За правилами ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених ст. 122 цього кодексу.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки; відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. У відповідності до ст. ст. 13, 14 ЗК України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів; відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналізуючи наведені норми Закону дає підстави суду вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду). Тому суд водночас звертає увагу позивачу, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки є правом у наданні землі, а не обовязком органу місцевого самоврядування.

Ураховуючи вищенаведені норми законів у сукупності з позиціями учасників судового розгляду в адміністративному позові, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення №14 від 31.01.2008 року виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради «Про затвердження списку громадян, які подали заяви про виділення земельних ділянок для будівництва власного житла»; рішення ОСОБА_6 міської ради № 20 від 23.10.2015 року «Про надання згоди на розробку проекту землевідведення для передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_7 по

вул. Східна, 7, м. Рудки; рішення ОСОБА_6 міської ради № 21 від 23.10.2015 року «Про надання згоди на розробку проекту землевідведення для передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_5 по вул. Східна, 9, м. Рудки» прийняті уповноваженою особою відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства, - не порушують права, свободи чи інтереси ОСОБА_1, підстав для їх скасування немає, а, отже, у задоволенні адміністративного позову слід повністю відмовити.

У звязку з таким вирішенням спору та зверненням до суду представника відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення адміністративного позову, що вжиті ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року, то у відповідності до ч. 4 ст. 18 КАС України такі зберігаються до набрання постановою суду законної сили.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України та стягненню із позивача у розмірі, встановленому Законом України «По судовий збір».

Керуючись ст. ст. 7, 70, 86, 158 163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити повністю в адміністративному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_6 міської ради Самбірського району Львівської області про визнання протиправними рішень виконавчого комітету, сесії міської ради та їх скасування.

Ужиті заходи забезпечення адміністративного позову згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року зберігаються до набрання постановою суду законної сили.

Стягнути із ОСОБА_1 у дохід держави 1102,4(одну тисячу сто дві гривні 40коп.)грн. судових витрат.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до адміністративного суду апеляційної інстанції через місцевий суд протягом десяти днів з часу отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя