Справа № 314/6762/16-а
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2016-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року о/об 13 год. 32 хв.Справа № 314/6762/16-а провадження №ЗП/808/26/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Касянової Я.С., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Софіївської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№55)

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Софіївської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№55) (надалі - відповідач, Софіївська ВК №55), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача з приводу невиплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в розмірі 4841 грн. 90 коп. в день звільнення; 2) стягнути з відповідача грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в розмірі 4841 грн. 90 коп., компенсацію за невиплату відповідно до статей 116, 117 КЗпПУ, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» в розмірі середнього заробітку в сумі 32701 грн. 70 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп.

В адміністративному позові, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивачем зазначено, що 20.07.2016 позивач звільнився з Софіївської ВК №55, що підтверджується витягом з наказу. Відповідно до Довідки №1 від 20.07.2016 за належні до видачі предмети речового майна, які протягом служби позивачем не отримані, йому необхідно виплатити грошову компенсацію в розмірі 4841 грн. 90 коп. Посилаючись на приписи ст.ст.116, 117 Кодексу законів про працю України позивач вважає, що 21.07.2016 (наступній день після звільнення) із ним повинні були бути проведені всі грошові розрахунки, але повний розрахунок всупереч вимог ст.116 КЗпПУ - не проведено і, як наслідок, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток з 20.07.2016 по 20.12.2016 в розмірі 32701 грн. 70 коп. Вказана вимога обґрунтовується позивачем тим, що згідно Довідки №48 від 22.08.2016 його середній заробіток складає 6540 грн. 34 коп. Відтак, позивач вважає, що Софіївська ВК №55 повинна компенсувати невиплату відповідно до статей 116, 117 КЗпПУ, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» в розмірі середнього заробітку в сумі 32701 грн. 70 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представником відповідача подано до суду письмові заперечення, в яких зазначано, що на момент звільнення ОСОБА_1 проходив службу та перебував на посаді першого заступника начальника установи - заступника начальника установи з нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи Софіївської ВК №55, тобто був публічним службовцем. Згідно Наказу управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області від 20.07.2016 №235/ОС-16 ОСОБА_1 звільнено (за власним бажанням) п.7 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно Довідки №1 від 20.07.2016 на момент звільнення ОСОБА_1 передбачена виплата грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 4841 грн. 90 коп. Проте, при перевірці управлінням Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області встановлено, що у Софіївській ВК №55 при переведенні позивача з Бердянської виправної колонії (№77), згідно Наказу начальника управління від 28.09.2015 №284о/с зведено арматурну картку №17 при відсутності його речового атестату, що суперечить вимогам п.56 Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» від 14.08.2013 за №578. Так як позивачем з Бердянської виправної колонії (№77) було надано лише копію арматурної картки №28, розрахунок нарахування йому грошової компенсації проводився відповідно відомостей, зазначених в арматурних картках №28 та №17. При розрахунку не було взято до уваги дату присвоєння первинного спеціального звання, згідно вимогам п.9 Постанови, що призвело до викривлення інформації, зазначеної в Довідці про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна №1 від 20.07.2016. Тому згідно перерахунку на момент звільнення ОСОБА_1 передбачено виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в сумі 3729 грн. 56 коп. Позивач повинен був отримати копію оновленої довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна. Відповідно до п.22 Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» 14.08.2013 за №578 грошова компенсація виплачується за умов наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. Впродовж 2015-2016 роках кошторисні видатки Державного бюджету по КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» на виплату грошової компенсації за одяг, взуття, обмундирування, право на отримання яких наступило після 14 серпня 2013 року та до моменту звільнення, не передбачались. Також, п.27 Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» від 14.08.2013 за №578 передбачено, що під час звільнення зі служби особам рядового та начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, які не були ними отримані на день звільнення або виплачується грошова компенсація за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення. Проте, на дату звільнення від позивача не надходило жодних заяв (рапорту) щодо видачі йому речового майна, які не були отримані за час перебування на службі. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і за таких обставин не підлягають задоволенню.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши та дослідивши матеріли справи, суд з'ясовав наступне.

Судом досліджено Витяг з Наказу начальника Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області №235/ОС-16 від 20.07.2016 згідно якого: «… Згідно із Законом України «Про Національну полінію» звільнити з Державної кримінально-виконавчої служби України за ст.77 п.7 (за власним бажанням): - майора внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-240144), першого заступника начальника установи-заступника начальника установи з нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи Софійської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№55), 20 липня 2016 року. Вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні: 14 (чотирнадцять) років, 10 (десять) місяців, 10 (десять) днів; у пільговому обчисленні: 19 (дев'ятнадцять) років, 00 (нуль) місяців, 21 (двадцять один) день. Підстава: рапорт Соломка A.M., лист-погодження ДПтС України …».

У наданій відповідачем Арматурній картці №28, оформленої заступником начальника Бердянської виправної колонії (№77) Задирака О.В., майору внутрішньої служби ОСОБА_1 видавався формений одяг у 2012, 2014, 2015 роках.

У Довідці №1 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна (Додаток 7 до Порядку), оформленої 20.07.2016 Софіївською ВК №55 на підставі Арматурної картки №17, зазначено, що ОСОБА_1 підлягає до компенсації 4841 грн. 90 коп. за 25 належних до видачі предмета речового майна.

Від Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області позивачу надійшла відповідь (вих.№1/7-4293-Гл від 13.09.2016), в якій зазначено: «… Повідомляємо, що капітаном внутрішньої служби Дранко Н.Т., в.о.начальника відділу ресурсного забезпечення управління була проведена перевірка інформації, зазначеної в довідці Софіївської виправної колонії (№55) про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна №1 від 20.07.2016, щодо правильності нарахування Вам грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна відповідно до п.60. постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» від 14.08.2013 №578 (далі - Постанова). Згідно довідки на момент звільнення Вам передбачено виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в сумі 4841,90 грн. У вересні поточного року Вам особисто надано дублікат даної довідки, що підтверджується Вашим особистим підписом. Проте, при перевірці встановлено, що у Софіївській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№55) при переведенні Вас з Бердянської виправної колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№77), згідно наказу начальника управління від 28.09.2015 №284о/с, було заведено арматурну картку №17 при відсутності Вашого речового атестату, що суперечить вимогам п.56 Постанови. Натомість Вами з Бердянської виправної колонії (№77) було надано лише копію арматурної картки №28. Розрахунок нарахування Вам грошової компенсації проводився відповідно відомостей, зазначених в арматурних картках №28 та №17. При розрахунку не було взято до уваги дату присвоєння первинного спеціального звання, згідно вимогам п.9 Постанови, що призвело до викривлення інформації, зазначеної в довідці про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна №1 від 20.07.2016. Так, повідомляємо, що згідно перерахунку, на момент звільнення Вам передбачено виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в сумі 3729,56 грн. Відповідно до п.22 Постанови грошова компенсація виплачується за умов наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. На 2015-2016 роки кошторисні видатки Державного бюджету по КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» на виплату грошової компенсації за одяг, взуття, обмундирування, право на отримання яких наступило після 14.08.2013 і до моменту звільнення, не передбачались. Також, відповідно п.27 Постанови під час звільнення зі служби особам рядового та начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, які не були ними отримані на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення. Проте, на дату звільнення від Вас не надходило заяви (рапорту) на ім'я начальника установи щодо видачі Вам предметів речового майна, які не були отримані за час перебування на службі. Також, Ви маєте право отримати копію оновленої довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна. (додається) …».

В оформленій 09.09.2016 Софіївською ВК №55 на підставі Арматурної картки №17 Довідці №1 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна (Додаток 7 до Порядку) вже зазначено, що ОСОБА_1 підлягає до компенсації 3729 грн. 56 коп. за 22 належних до видачі предмета речового майна.

У суду відсутні зауваження щодо оформленої 09.09.2016 Софіївською ВК №55 на підставі Арматурної картки №17 Довідки №1 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна (Додаток 7 до Порядку).

Судом досліджено Довідку №48 від 22.08.2016, видану Софіївською ВК №55 позивачу, згідно з якою середній заробіток позивача складає 6540 грн. 34 коп.

Також, судом досліджено Довідку про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, видану Софіївською ВК №55 позивачу, згідно з якою заробітна плата за 299 календарних днів становить 67589 грн. 22 коп.

Вирішуючи публічно-правовий спір по суті суд, беручи до уваги викладене вище, виходить з наступного.

Держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України (ч.1 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати (ч.2 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для поліцейських. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників Національної поліції, які не мають спеціальних звань.

Особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства (ч.5 ст.21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

У п.1 «Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби», затвердженого 14.08.2013 Постановою Кабінету Міністрів України №578 (надалі - «Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби»), зазначено, що цей Порядок визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.

Відповідно до п.27 «Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Згідно з п.23 «Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається ДПтС відповідно до їх закупівельної вартості.

Для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки (п.60 «Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби»).

У разі переміщення по службі або звільнення з неї речові атестати виписуються індивідуально на кожну особу, що вибуває, у двох примірниках, з яких перший видається під підпис особі, а другий залишається в органі чи установі та додається до арматурної картки (п.61 «Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби»).

Як зазначено у п.9 «Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби», забезпечення речовим майном осіб із числа персоналу здійснюється в органах і установах, де вони проходять службу або працюють. Поставлення на речове забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (далі - особи рядового і начальницького складу) в органі чи установі здійснюється на підставі наказу керівника органу чи установи про призначення на посаду та атестата на предмети речового майна (далі - речовий атестат) за формою згідно з додатком 1, а у разі присвоєння особі первинного спеціального звання або призначення на посаду спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами, - на підставі відповідного наказу керівника органу чи установи.

Сторонами не надано до суду Речового атестату ОСОБА_1

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач має право на грошову компенсацію за не отримане речове майно за цінами, що діяли на день підписання наказу про звільнення.

Звідси, є правові підстави визнавати протиправною бездіяльність Софіївської ВК №55 з приводу невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 3729 грн. 56 коп. у день звільнення та стягнути ці кошти на користь ОСОБА_1

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зі стягнення компенсації за невиплату відповідно до ст.ст.116, 117 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» у розмірі середнього заробітку у сумі 32701 грн. 70 коп., суд виходить з такого.

У ч.8 ст.14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» зазначено, що трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На спеціалістів Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, поширюється дія Закону України «Про державну службу». Віднесення посад цих спеціалістів до відповідних категорій посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України. На осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як зазначено у ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до абз.1 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Не виплачена ОСОБА_1 грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу - не є щомісячним чи одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, а відтак не підпадає під дію ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст.ст.116, 117 КЗпП України.

Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з Софіївської ВК №55 компенсації за невиплату відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» в розмірі середнього заробітку у сумі 32701 грн. 70 коп. задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на нормах права.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Згідно з п.1 ч.3 ст.87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу.

У позові ОСОБА_1 зазначив, що витрати на правову допомогу по справі становлять 2000 грн. 00 коп., просить суд їх стягнути на його користь.

Платіжних документів (чеків, квитанцій, прибуткових касових ордерів) на вказану вище суму позивач до суду не надав.

Витрати на правову допомогу позивач обґрунтовує виключно Актом прийому-передачі послуг за договором про надання правової допомоги без номера від 29.08.2016 (а.с.21).

Витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом (ч.1 ст.90 КАС України).

Звідси, всі витрати, пов'язані з оплатою послуг особи, яка надавала правову допомогу ОСОБА_1 - несе позивач, оскільки безоплатна правова допомога, передбачена законом, позивачу не надавалась.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір позивачем не сплачувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 87, 90, 94, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Софіївської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№55) з приводу невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у сумі 3729 грн. 56 коп. в день звільнення.

Стягнути з Софіївської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№55) на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у сумі 3729 грн. 56 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 30.12.2016.

Суддя О.О. Прасов