Справа № 826/25100/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року м. Київ № 826/25100/15

Окружний адміністративний суд у складі у складі колегії суддів: головуючого судді Качура І.А., суддів Данилишина В.М., Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 ( далі- позивач, ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міністерства соціальної політики України ( далі- відповідач, Мінсоцполітики України) , в якому просив:

- визнати дії Відповідача щодо зняття ОСОБА_1 з обліку в Єдиному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги - незаконними та зобов`язати поставити на облік у вказаному реєстрі

- зобов`язати Відповідача провести перерахунок та сплату коштів підприємствам постачальникам житлово-комунальних послуг та користування телефоном за час дії незаконного рішення

- стягнути з Відповідача понесені позивачем судові витрати та витрати, пов`язані з явкою до суду.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що з 27.04.2010 року є пенсіонером органів прокуратури України, де працював з лютого 2000 року та був звільнений з посади слідчого Прилуцької міжрайонної прокуратури з 24.12.2010 року, у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років, відповідно до ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру».

19 серпня 2015 року позивач отримав лист Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради, яким Позивача повідомлено про те, що його знято з обліку в Єдиному державному автоматичному реєстрі осіб, які мають право на пільги з 15.07.2015 року, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень».

Вказаними змінами, як зазначено у позові, пенсіонери з числа слідчих прокуратури втратили право на пільги з оплати житлово-комунальних послуг та користування телефоном.

Позивач вважає, що вказані дії відповідача щодо зняття його з обліку у Єдиному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, є незаконними та такими, що суперечать Конституції України.

Просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.03.2016 року вказана адміністративна справа прийнята до провадження, ухвалено розгляд справи колегіальним складом суду під головуванням судді Качур І.А.

Під час розгляду справи Позивач позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені позовній заяві.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 06 червня 2016 року на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову, відповідно до яких Відповідач позовній вимоги не визнає, просить у їх задоволенні відмовити, справу розглядати за відсутністю представника відповідача.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

У відповідності до наданої суду копії довідки від 24.12.2010 року №11/1/1-321 вих.10, виданої Прокуратурою Чернігівської області, ОСОБА_1 дійсно працював в органах прокуратури Чернігівської області з лютого 2000 року та був звільнений з посади слідчого Прилуцької міжрайонної прокуратури 24 грудня 2010 року (наказ від 13.12.10 № 400 к) у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років, відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Пенсійному фонді України, вид пенсії: за вислугу років, термін дії: довічно.

Зі змісту заперечень проти позову, надісланих на адресу суду відповідачем, вбачається, що Міністерство соціальної політики України, вважає позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі, мотивуючи свої заперечення тим, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, положеннями якого не передбачено надання пільг прокурорам і пенсіонерам з їх числа щодо оплати житло - комунальних послуг та абонентної плати за користування телефоном, за дорученням Мінсоцполітики ДП «Інформаційно - обчислювальний центр Міністерства соціальної політики» доопрацювало програмне забезпечення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, у частині закриття в картках пільговиків категорії «слідчий прокуратури на пенсії».

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду справи і вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції статті, яка діяла на момент звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років) слідчим прокуратури надається 50-відсоткова знижка плати за займане ними і членами їх сімей житло, комунальні послуги в межах норм, встановлених законодавством, і 50-відсоткова знижка абонентної плати за користування квартирним телефоном за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 14 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції статті, яка діяла на момент звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років) передбачено, що за пенсіонерами і членами їхніх сімей зберігаються пільги і гарантії соціального захисту, передбачені цим законом та іншими законами, крім пільг, які встановлені абзацом першим частини третьої статті 49 цього Закону. Пенсіонери і члени їхніх сімей, що проживають разом із ними, мають також право на медичне обслуговування в тих медичних закладах, в яких вони перебували на обліку до виходу на пенсію працівника прокуратури.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, який частково набрав чинності 15.07.2015 року, Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року визнаний таким, що втратив чинність.

Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року не передбачено право пенсіонерів з числа слідчих прокуратури на пільги з оплати житлово-комунальних послуг та користування телефоном.

У відповідності до Порядку про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117 - Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики); Управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (далі - уповноважені органи); вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 27 квітня 2010 року перебуває на обліку у Пенсійному фонду України, як пенсіонер з числа слідчих прокуратури.

У відповідності до вимог, діючого законодавства України на момент взяття на облік Позивача, останній мав право на 50-відсоткову знижку абонентної плати за користування квартирним телефоном на підставі ст. ст. 49, 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1697 - XII.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що 19 серпня 2015 року Позивач дізнався про те, що його було знято з обліку в Єдиному державному автоматичному реєстрі осіб, які мають право на пільги з 15.07.2015 року на підставі Закону України «Про прокуратуру» в новій редакції, згідно з положеннями якого пенсіонери з числа слідчих прокуратури будь - яких пільг щодо оплати житлово-комунальних послуг та абонентної плати за користування квартирним телефоном не мають.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що Відповідачем неправомірно було знято з обліку позивача ОСОБА_1, як особу, яка має право на пільги та закрито у картці пільговиків категорії «слідчий прокуратури на пенсії» у Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з огляду на те, що частиною першою ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99, яке є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим, зазначив: «Положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи)».

З урахуванням вимог Основного Закону України та Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99, а також враховуючи той факт, що Позивач перебуває на обліку у Пенсійному фонді України, як пенсіонер з числа слідчих прокуратури з 27.04.2010 року, Відповідач не мав права застосовувати до нього положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, який частково набрав чинності 15.07.2015 року та знімати ОСОБА_1 з обліку, як пільговика, який має право на надання 50-відсоткової знижки щодо оплати житлово-комунальних послуг та абонентної плати за користування квартирним телефоном, оскільки цими приписами звужується права та свободи Позивача, а тому Закон в даному випадку зворотної дії у часі не має.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є - визнання дій Міністерства соціальної політики України щодо зняття його з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з 15.07.2015 року протиправними та зобов`язання Відповідача внести відомості щодо ОСОБА_1, як щодо пенсіонера з числа слідчих прокуратури, до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги до картки пільговиків категорії «слідчий прокуратури на пенсії».

Стосовно позовних вимог Позивача щодо зобов'язання Відповідача провести перерахунок та сплату коштів підприємствам - постачальникам житлово - комунальних послуг та абонентної плати за користування квартирним телефоном, суд встановив наступне:

У відповідності до п. 10 Порядку про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Пунктом 11 цього ж Порядку передбачено, що уповноважений орган щомісяця:

1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;

2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга";

3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга".

Згідно з приписами ст.. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 2 ст. 19 того ж Закону передбачено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

У відповідності з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.. 72 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства України вбачається, що Міністерство соціальної політики України не проводить розрахунок щодо вартості послуг, наданих пільговикам, ОСОБА_1, яка споживач таких послуг, на підставі Закону України «Про житлово - комунальні послуги», зобов`язаний самостійно оплачувати їх, а Відповідач лише після отримання розрахунків від підприємств та організацій, що надають послуги, здійснює погашення заборгованості перед останніми.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що останнім не було надано суду будь- яких доказів на підтвердження оплати останнім житлово- комунальних послуг та абонентної плати за користування квартирним телефоном за період з 15.07.2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання Відповідача провести перерахунок та сплату коштів підприємствам - постачальникам житлово-комунальних послуг та абонентної плати за користування квартирним телефоном є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.. 94 КАС України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з Міністерства соціальної політики України на користь позивача судовий збір у розмірі 487,20 грн., тобто розмір судового збору відповідно до задоволених позовних вимог.

Стосовно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, оскільки надані Позивачем корінці квитків від 12.11.2015 року (2 шт.), від 01.02.2016 року та від 25.05.2016 року на загальну суму 400,00 грн. не містять підтвердження того, що саме Позивач користувався послугами перевізника сполученням «Прилуки - Київ», таким підтвердженням є вказівка прізвища, ім`я та по батькові особи у квитку.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 122,158 - 163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати дії Міністерства соціальної політики України щодо зняття ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м. Прилуки, Чернігівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який є пенсіонером з числа слідчих прокуратури, з обліку у Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги - протиправними.

3. Зобов`язати Міністерство соціальної політики України внести до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги відомості про ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м. Прилуки, Чернігівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який є пенсіонером з числа слідчих прокуратури до картки пільговиків категорії «слідчий прокуратури на пенсії» з 15 липня 2015 року.

4. Стягнути з Міністерства соціальної політики України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок за рахунок державного бюджету України.

5. У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя І.А. Качур

Судді В.М. Данилишин

В.І. Келеберда