Справа № 826/17183/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 грудня 2016 року № 826/17183/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ТОВ "Соллур" до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

TOB «Соллур» звернулось до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 16.06.2016 № РВ-016; зобов'язання внести зміни до Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 0:78:098:0022 площею 0,2595 га в частині зміни виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-ділового центру багатофункціонального призначення»; зобов'язання надати витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку кадастровий номер 0:78:098:0022 площею 0,2595 га, що знаходиться на перетині вул Маршала Малиновського та проспекту Оболонського в Оболонському районі м. Києва зі змінами в графі «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-ділового центру багатофункціонального призначення»; стягнення судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення норм ст 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» за результатом розгляду заяви позивача про зміну виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, відповідачем прийнято оскаржуване рішення.

Відповідачі заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті. Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Київської міської ради від 29. 05.2003 №486-5/646, 05.10.2006 між Київською міською радою та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до п.1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку, площею 2595 кв.м. для будівництва, експлуатації та обслуговування ділового центру багатофункціонального призначення на перетині вул. Маршала Малиновського та просп. Оболонського у Оболонському районі м. Києва.

В подальшому, рішенням Київської міської ради №272/272 від 31.03.2016, змінено вид використання земельної ділянки площею 0,2595 га (кадастровий номер :78:098:0022) на перетині вул. Маршала Малиновсько та просп. Оболонського в Оболонському районі м. Києва, яка перебуває в бренді ГОВ «СОЛЛУР» та дозволено її використання для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-ділового центру багатофункціонального призначення в межах категорії земель житлової та громадської забудови.

Також вищевказаним рішенням внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 05.10.2006 №78-6-00390, а саме: у пункті 1.1. договору змінено вид використання земельної ділянки з «для будівництва, експлуатації та обслуговування ділового центру багатофункціонального призначення» на «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-ділового центру багатофункціонального призначення».

У зв'язку з викладеним, позивач звернувся до відповідача з заявою про внесення змін до Державного земельного кадастру, в якій позивач просив змінити вид використання земельної ділянки з «будівництва, експлуатації та обслуговування ділового центру багатофункціонального призначення» на «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-ділового центру багатофункціонального призначення».

Рішенням від 16.06.2016 № РВ-016 позивачу відмовлено у внесенні змін до Державного земельного кадастру, з посиланням на п.5 ст. 20 Земельного кодексу України оскільки види використання земельної ділянки в межах категорії земель визначаються з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відповідно до ct.. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання , земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою.

Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива, але порядок вирішення цього питання не встановлений.

Стаття 19 ЗК закріплює такі категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; зеті рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; а також землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Згідно з частиною третьою статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради

Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених ст.ст. 31, 33-37 ЗК України. Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України «Про використання земель оборони».

Отже, за виключенням земель сільськогосподарського призначення та земель оборони, така зміна не потребує розробки Проекту землеустрою та здійснюється за заявою землекористувача (ч. 5 ст. 20 ЗІ< України, ст. 15, ст. 21, ст. 26 ЗУ «Про державний земельний кадастр»), проте має відбуватись з урахуванням містобудівної та документації із землеустрою.

Види цільового призначення земель визначаються з урахуванням Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 р. № 548, що зареєстровано у Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 р. за № 1011/18306.

Судом встановлено, що цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер :78:098:0022) на перетині вул. Маршала Малиновсько та просп. Оболонського в Оболонському районі м. Києва визначено як «інша комерційна діяльність». Проте на даний час в чинній Класифікації видів цільового призначення земель відсутнє зазначене цільове призначення земельних ділянок.

Отже, доводи відповідача, що землі з цільовим призначенням інша комерційна діяльність не містять такого виду, як для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-ділового центру багатофункціонального призначення, на думку суду є безпідставним.

Як зазначено вище, рішенням Київської міської ради №272/272 від 31.03.2016, змінено вид використання земельної ділянки площею 0,2595 га (кадастровий номер :78:098:0022) на перетині вул. Маршала Малиновсько та просп. Оболонського в Оболонському районі м. Києва змінено вид використання згадуваної земельної ділянки та дозволено її використання для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово- ділового центру багатофункціонального призначення в межах категорії земель житлової та громадської забудови.

При винесенні рішення Київська міська рада прийняла до уваги висновок Департаменту містобудування та архітектури м. Києва, відповідно до якого заявлена ініціатива щодо будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-ділового центру багатофункціонального призначення (вид використання) відповідає містобудівній документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону У країни «Про державний земельний кадастр» відомості щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель вносяться на підставі письмової заяви власника (користувача) земельної ділянки державної чи комунальної власності, - у разі зміни виду використання земельної ділянки.

Таким чином, у спірних правовідносинах має місце зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель, що в силу положення ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» не потребує розробки відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки цільове призначення не змінюється.

З огляду на викладене, рішення від 16.06.2016 № РВ-016 не ґрунтується на згадуваних нормах законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позову в частині зобов'язання внести зміни до Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 0:78:098:0022 площею 0,2595 га в частині зміни виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-ділового центру багатофункціонального призначення», суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні суди не наділені повноваженнями приймати судові рішення про внесення змін до Державного земельного кадастру.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 19$0 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. З статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Таким чином, повноваження Головного управління Держгеокадастру у м. Києві у контексті позовних вимог щодо внесення зміни до Державного земельного кадастру щодо виду використання земельної ділянки є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій, окрім випадку, зазначеного у наведених положеннях судової практики Європейського суду з прав людини, наявність якого в межах розгляду даної справи доведена позивачем, з огляду на викладене, позов в частині зобов'язання внести зміни до Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 0:78:098:0022 площею 0,2595 га в частині зміни виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-ділового центру багатофункціонального призначення» підлягає задоволенню.

Щодо позову в частині зобов'язання надати витяг з Державного земельного кадастру, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами, зокрема, у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру.

Відомості Державного земельного кадастру надаються на платній основі, крім випадків, визначених цим Законом.

Для здійснення повноважень, визначених законом, органи державної влади та органи місцевого самоврядування користуються відомостями і документами Державного земельного кадастру щодо земель та земельних ділянок, розташованих на відповідній території, на безоплатній основі.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює ведення Державного земельного кадастру, одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки надає відповідному органу місцевого самоврядування, місцевій державній адміністрації інформацію про: державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

За надання відомостей справляється адміністративний збір, у розмірі, визначеному ч. 3 ст. 38 Закону України «Про державний земельний кадастр».

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до державного кадастрового реєстратора та оплату ним відповідного адміністративного збору, отже позов у вказаній частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 69-71. 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити частково позовні вимоги.

2. Визнати протиправним та скасування рішення від 16.06.2016 № РВ-016.

3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві внести зміни до Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 0:78:098:0022 площею 0,2595 га в частині зміни виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель «для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-ділового центру багатофункціонального призначення».

4. Стягнути на користь ТОВ "Соллур" судовий збір в сумі 2 756 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у м. Києві.

5. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда