Справа № 804/8093/16
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року , о 12:35 годині,Справа № 804/8093/16 ЗП/808/27/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого-судді Матяш О.В., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Запоріжжя справу за адміністративним ОСОБА_1 до голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійника Віктора Миколайовича про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що він працює на посаді судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Відповідно до графіку відпусток суддів, йому було заплановано відпустку, тривалістю 15 календарних днів, у грудні. Проте, відповідач відмовив в наданні йому вказаної відпустки з 05.12.2016. Позивач вважає таку відмову протиправною, адже надання щорічних відпусток здійснюється відповідно до затверджених у встановленому порядку графіків відпусток, а перенесення за ініціативою власника або уповноваженого ним органу щорічної відпустки на інший період допускається тільки за письмовою згодою працівника. Позивач наголошує, що з ним не узгоджувалися питання щодо перенесення відпустки у грудні 2016 року, жодних змін до графіку відпусткок суддів на 2016 рік не вносилося. Окрім того, позивач вважає недоречним посилання відповідача на лист Вищого адміністративного суду України №2128/7-14/16 від 18.10.2016, оскільки, по-перше, в цьому листі не йде мова про обов'язок голови суду не надавати відпустки суддям, а лише про необхідність організувати безперебійну роботу на час проведення місцевих виборів. По-друге, листи ВАСУ не є нормативно-правовими актами та не можуть бути виправданням порушення конституційних прав позивача. Більш того, щодо покликання відповідача на свій власний наказ №132-од від 27.10.2016, позивач зазначає, що голова суду чи начальник відділу управління персоналом не наділені правом самостійно змінювати графік надання відпусток суддям, тим більше, окремим наказом, який стосується організації роботи суду на час проведення виборів.

Позивач просить визнати протиправними дії голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійника В.М. щодо відмови в наданні йому відпустки у грудні 2016 року, тривалістю 15 днів, на підставі заяви від 28.10.2016.

В судове засідання позивач не з'явився, розгляд справи просив здійснити за його відсутності.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, в матеріалах справи наявні письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просить відмовити у позові та розглянути справу без його участі. В обґрунтування заперечень зазначено, що в даному випадку існувала підстава для порушення питання про перенесення щорічної відпустки за ініціативою голови суду, адже надання позивачу відпустки в раніше обумовлений період могло несприятливо відбитися на нормальній роботі суду у зв'язку з проведенням місцевих виборів. Відповідач вважає помилковим твердження позивача про зміну графіку відпусток суддів означеним вище наказом, адже цим наказом затверджено графік чергування під час виборчого процесу і він не мав жодного відношення до графіку відпусток. Також позивачу були надані відпустки в періоди, що були заплановані графіком, та в ті періоди, які були йому необхідні. Всі невикористані дні, що були заплановані графіком відпусток, не були використані за власним бажанням позивача.

Згідно із ч.4 ст.122 КАС України, «особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами». У зв'язку з наведеним суд розглянув справу в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у справі докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне: судом встановлено, що 28.10.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому невикористаної частини щорічної основної відпустки, тривалістю 15 календарних днів, починаючи з 05.12.2016.

01.11.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою, датованою 25.10.2016, щодо надання письмової відповіді про стан розгляду заяви позивача від 28.10.2016.

Листом №7042/02/16 від 31.10.2016 відповідач відмовив в наданні відпустки, тривалістю 15 календарних днів, починаючи з 05.12.2016, обґрунтовуючи її виборчим процесом в грудні 2016 року та необхідністю організації роботи суду під час виборчого процесу. Також лист містить посилання на наказ №132-од від 27.10.2016 та встановлений ним графік чергування під час виборчого процесу. В листі зазначено, що пунктом 16 цього наказу на начальника відділу управління персоналом покладено обов'язок щодо переносу всіх чергових та позачергових відпусток суддів, які мають повноваження щодо розгляду адміністративних справ на момент автоматизованого розподілу, та інших працівників апарату суду, запланованих на період виборчого процесу, на інший час після закінчення виборчого процесу. Окрім того, в Дніпропетровському окружному адміністративному суді лише 15 з 47 суддів мають повноваження з відправлення правосуддя. Також в листі зазначено, що з метою недопущення порушення строків розгляду адміністративних справ, що пов'язані з виборчим процесом та з метою зменшення навантаження на суддів, які мають повноваження з відправлення правосуддя, позивача повідомлено, що він може використати свою частину невикористаної щорічної основної відпустки в будь-який зручний для нього час відразу після закінчення виборів.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 45 Конституції України, кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу законів про працю України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відпустки» №504/96-ВР від 15.11.1996, право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Згідно зі ст.ст. 74, 75 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Для деяких категорій працівників законодавством України може бути передбачена інша тривалість щорічної основної відпустки. При цьому тривалість їх відпустки не може бути меншою за передбачену частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 79 КЗпП України, черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 80 КЗпП України, щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) у разі, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, установи, організації, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році.

У разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 Закону України «Про відпустки».

Судом встановлено, що постановами Центральної виборчої комісії «Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 18 грудня 2016 року» №437 від 07.10.2016 та «Про Календарний план основних організаційних заходів з підготовки та проведення перших виборів депутатів сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 11 грудня 2016 року» №438 від 07.10.2016 на неділю, 18.12.2016, та неділю, 11.12.2016, призначено перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів.

Листом №2128/7-14/16 від 18.10.2016 Вищим адміністративним судом України доведено до голів апеляційних та окружних адміністративних судів про необхідність організації роботи судів щодо своєчасного приймання і розгляду справ, пов'язаних з першими виборами депутатів сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних та міських голів.

В листі №7042/02/16 від 31.10.2016 відповідач з посиланням в тому числі й на вищенаведений лист відмовив позивачу в наданні відпустки в період виборчого процесу.

Водночас суд зауважує, що позивач хибно трактує посилання в вищенаведеному листі відповідача на лист ВАСУ як на підставу для відмови в наданні відпустки в вищеозначений період, адже цим листом лише доведено до відома голів голів апеляційних та окружних адміністративних судів про необхідність організації роботи судів щодо своєчасного приймання і розгляду справ, пов'язаних з першими виборами депутатів сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних та міських голів у відповідності до ч. 12 ст. 97 Закону України «Про місцеві вибори».

Так, згідно з ч. 12 ст. 97 Закону України «Про місцеві вибори» № 595-VIII від 14.07.2015, суди, виборчі комісії, правоохоронні органи (прокуратура, міліція) організовують свою роботу під час виборчого процесу, в тому числі у вихідні дні та в день голосування, таким чином, щоб забезпечити прийом і розгляд позовних заяв, скарг та звернень виборчих комісій у строки та спосіб, установлені цим Законом.

На виконання листа ВАСУ №2128/7-14/16 від 18.10.2016 відповідач видав наказ №132-од від 27.10.2016 «Про затвердження графіку чергування у Дніпропетровському окружному адміністративному суді та з інших організаційних питань», яким затверджено графік чергування в суді працівників апарату суду під час виборчого процесу на період з 29.10.2016 до 28.12.2016. Пунктом 16 цього наказу доручено начальнику відділу з управління персоналом Шевченко А.В. (у разі її відсутності - працівнику відділу, який виконує обов'язки начальника відділу) всі чергові та позачергові щорічні відпустки суддів, які мають повноваження щодо розгляду адміністративних справ на момент автоматизованого розподілу, та інших працівників апарату суду, заплановані на період виборчого процесу, перенести на інший час після закінчення виборчого процесу, пов'язаного з першими виборами депутатів сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів за попереднім узгодженням з суддями.

Отже, на виконання імперативних приписів ч. 12 ст. 97 Закону України «Про місцеві вибори» Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято наказ, яким організовано роботу під час виборчого процесу, в тому числі у вихідні дні та день голосування таким чином, щоб забезпечити прийом і розгляд позовних заяв, скарг та звернень виборчих комісій у строки та спосіб, установлені цим Законом. Також, на виконання положень ч. 3 ст. 80 КЗпП в пункті 16 наказу передбачено узгодження з суддями перенесення їх відпусток.

Матеріали справи містять лист ознайомлення з наказом №132-од від 27.10.2016, який містить відповідний підпис про ознайомлення ОСОБА_1 із цим наказом. На стійке переконання суду, ознайомившись із вказаним наказом, в тому числі й пунктом про перенесення відпусток, й не висунувши жодних зауважень, позивач погодився із перевагою необхідності організації роботи суду під час виборчого процесу над правом працівника на відпустку в цей період.

Більш того, суд зазначає, що законодавство покладає на судову систему взагалі, та зокрема на суддів, особливий обов'язок зі здійснення правосуддя. Особа, яка займає посаду судді, як при вступі на цю посаду, так і в подальшому повинна відповідати певним, законодавчо встановленим, вимогам. Обіймання посади судді законодавчо пов'язане із певними обмеженнями та особливими вимогами до кандидатів на цю посаду та осіб, які її обіймають. Окрім цих вимог, з урахуванням специфіки відправлення правосуддя, особа, що претендує чи обіймає цю посаду, добровільно відмовляється, чи то повинна бути готовою добровільно відмовитися, від певних свобод за для забезпечення відправлення правосуддя, особливо в такі періоди як виборчий процес.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе погодитися з твердженням відповідача, що оскільки в Дніпропетровському окружному адміністративному суді з 47 суддів лише 15 мають повноваження щодо здійснення правосуддя, надання позивачеві відпустки в означений період могло та відбилося би на роботі суду в період виборчого процесу, що є неприпустимим в силу приписів ч. 12 ст. 97 Закону України «Про місцеві вибори». Окрім того, суд зазначає, що впродовж 2016 року позивачеві надавалися частини відпустки, як свідчать додані відповідачем до матеріалів справи накази (а.с.41-44). Отже, відповідачне порушував вимог ст. 45 Конституції України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

В силу приписів ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві, зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, позивач зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладені норми права та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш