Справа № 161/13264/16-а
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/757/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Сидорук Л.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Пікуна І.А.,

представника відповідача Чабан Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свій позов обґрунтовує тим, що постановою №683 адміністративної комісії виконавчого комітету Луцької міської ради від 30 вересня 2016 року його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вказує, що його батьком та багатьма іншими мешканцями їхньої вулиці, орієнтовно у 1970-х роках було зведено гаражі на вулицях Гірна, 2, 2а та Рогова, 41, 43, на землях військової частини, за погодженням з керівництвом цієї військової частини. Впродовж кількох десятиліть він та інші мешканці вулиць вільно користувалися цими гаражами.

Проте, в останні роки Луцька міська вчиняє дії, які спрямовані на порушення його прав та прав інших мешканців.

Так, 31 червня 2016 року виконавчий комітет Луцької міської ради прийняв рішення №310-10 «Про демонтаж металевих конструкцій на вул. Гірній, 2, 2а», яким зобов`язав власників металевих конструкцій, які розташовані без правовстановлюючих та дозвільних документів на вул. Гірній, 2, 2а (37 металевих гаражів), протягом п`яти днів з дати ухвалення цього рішення, демонтувати їх за власний рахунок.

Вважає таке рішення незаконним та таким, що порушує права власників гаражів, а тому воно залишилося без виконання.

05 вересня 2016 року у дворах згаданих вище будинків було проведено виїзне засідання депутатської комісії по вирішенню питання демонтажу гаражів. На ньому мешканцям будинків було запропоновано з`явитись у департамент муніципальної поліції для складання заяв щодо встановлення осіб власників гаражів.

Однак, коли вони з`явились у департамент, на всіх власників гаражів було складено протоколи про адміністративне порушення і вручено повістки на 30 вересня 2016 року на засідання адміністративної комісії.

30 вересня 2016 року щодо ряду осіб, в тому числі відносно нього, відповідачем було винесено постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Вважає цю постанову незаконною, оскільки він добросовісно та відкрито впродовж більше 40 років користувався прибудинковою територією. Ним не приховувався факт наявності на прибудинковій території гаража, оскільки його самовільно не зводив. Органи місцевого самоврядування, приймаючи територію бувшого військового містечка у комунальну власність, знали про наявність гаражів, у тому числі, його. Дані гаражі вже тоді були відображені на плані міста. Користувався ним він безперервно, впродовж більше 40 років, з відома органів місцевого самоврядування. Строки притягнення до адміністративної відповідальності давно минули, відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП

Зазначає, що виконавчий комітет Луцької міської ради впродовж багатьох років не міг не знати про існування даних гаражів. Ці гаражі були предметом рішення виконкому від 01 червня 2016 року. Відтак, уже тоді виконавчий комітет знав про його гараж, а тому притягнення його до відповідальності більше, як через два місяці, з цієї дати є незаконним. Крім того, порушення, за яке його було притягнуто до відповідальності, він не вчиняв.

Із змісту постанови слідує, що 05 вересня 2016 року о 14 год. 20 хв. виявлено, що він порушив правила благоустрою м. Луцька, а саме: самовільно встановив металеву конструкцію (гаражі на прибудинковій території загального користування біля буд. №2 по вул. Гірна, у м. Луцьку, що є порушенням, передбаченим п.п.2.5.5.1.13 «Правил благоустрою м. Луцька», прийнятих рішенням Луцької міської ради, від 29.07.2009 року № 44/2, за що передбачено відповідальність згідно ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вважає дане твердження відповідача вважає незаконним, оскільки відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів визначено статтею 152 КУпАП, а пункт 2.5.5.1.13 Правил благоустрою м. Луцька забороняє самовільно встановлювати рекламоносії, різноманітні конструкції, інформаційно-рекламні плакати, стаціонарні малі архітектурні форми.

Проте, правила благоустрою міста Луцька, як і Типові правила благоустрою, були затверджені задовго після того, як його батьком було зведено гараж, а тому порушити ці Правила він не міг.

Крім того, гараж було зведено ним не самовільно, а за погодженням з компетентними на той час органами, і встановлений ним гараж не є рекламоносієм, конструкцією, інформаційно-рекламним плакатом, стаціонарною малою архітектурною формою в розумінні п. 2.5.5.1.13 Правил благоустрою м. Луцька. Визначення і перелік малих архітектурних форм наведено в ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Водночас, гараж, згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, належить до будівель (код класифікації 1242.1), а не малих архітектурних форм. Проте, заборони зведення будівель п.2.5.5.1.13 Правил благоустрою м.Луцька не містить.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд скасувати вищевказану постанову та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні із підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З матеріалів справи вбачається, що постановою № 683 від 30.09.2016р., винесеною на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 5).

Відповідно до статті 7 КУпАП , ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як слідує із змісту статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, в тому числі, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, суд вважає, що позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки як слідує із пояснень останнього, вказаний гараж був зведений його батьком, а тому за таких обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова стосовно позивача винесена без повного з`ясування всіх обставин і передчасно.

При цьому, в решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 7, 71, 159- 163 КАС України, ст.ст. 9, 10, 152, 280, 288, 289, 293 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову № 683 від 30 вересня 2016 року, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Луцької міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови .

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк